366 



gen i allmänhet, voro hans stora talare-förmåga 

 och hans nit för ordning, för upprätthållelsen af 

 gifna former. Dessa lampor, likasom dessa for- 

 dringar, trodde han sig icke behöfva fruktlöst 

 använda; och han dolde icke sin förundran öf- 

 ver ett motstånd. Tillgifven de grundsatser, i 

 hvilka han uppfostrats, förmådde han ej alltid 

 egna åt andras skiljaktiga öfvertjgelse den akt- 

 ning, som han fordrade för sin egen. 



Såsom författare äro hans tal de enda vit- 

 terhets-prof han efterlemnat. .Men de utmärka 

 sig också af en viss egen högtidlig anda. Bland 

 Grefve Flemings offentliga Tal är det, som han 

 höll vid Prassidii nedläggande i Vetenskaps-Aca- 

 demien, 1828, för historien och äfven för veten- 

 skaperna, det redbaraste: egentligen en fortsätt- 

 ning af Friherre Shering Rosenhanes "Antecknin- 

 gar hörande till Kongl. Vetenskaps- A cademiens 

 Historia' •'•'). De samlingar för detta ändamål, 

 som Grefve Fleming förskafiat, hunno likväl ej 

 att af honom ordnas och utgifvas. Men de äro, 

 enligt hans egen önskan , förtrodde åt en sakkun- 

 nig man **), som besitter alla egenskaper att i 

 denna del motsvara Grefve Flemings förtroende 

 och Academiens väntan. Prydligast torde likväl 

 Grefve Flemings vältalighet igenfinnas i de Tal, 

 han, såsom Ordens-Canzler , hållit vid de ridder- 



*) Friherre S. E-Osenhastes Tal, tryckt 181 1, innehål- 

 ler Anteckningar öfver Academiens ursprung, ledmö- 

 ter, utgifne skrifter m. m. från hennes stiftelse, 1789, 

 till år 1 81 o, hämtade dels från egen forskning, dels 

 ur Samuel Sandels Praesidii-tal 1771, Benkt Bergu 

 1 780, Nils von B.osensteins 1789, samt Näzens, Gjör- 

 VELLs och Sackléns Samlingar. Grefve Flemings fort- 



iy 'sättning begynner således med år 181 1. 



*'"=) Professoren i Upsala, Bibliothekarien Schröder, 



