373 



(le der bloLl nägra iiiäiiatler, emedan han redan 

 i början af ar i8o5 hedrades med kallelse att 

 vara H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas Lif- 

 niedikus, en befattning, livilken han oafbrutet 

 innehade i 24 ars tid, eller till den vördnads- 

 värda Furstinnans död. Ar 181 2 utnärades 

 Ekström att vara Regements-Läkare vid Konun- 

 gens Svea Lif-Garde. Genom sin lifmedici- 

 tjenst hindrad, att åtfölja regementet under fält- 

 tagen 18 1 3 och 18 14? uppdrogs ät honom, att 

 någon tid förestå Öfverfält-Läkare-tjensten inom 

 Stockholms garnizon och den dermed förena- 

 de praktiska professionen vid Mediko-Kirurgiska 

 Institutet. År 1822 förordnades han, att haf- 

 va öfverinseendet öfver läkare- värden vid Inva- 

 lid-inrättningen ä Ulriksdal, och år 1824 att va- 

 ra Öfver-Läkare vid K. Lazarettet, h vilken befatt- 

 ning han redan fi3rut, såsom vikarie under Pro- 

 fessor Elgenstjernas sjukdom, flere månader be- 

 stridt. Är 182 5 utnämdes Ekströivi till Ridda- 

 re af Nordstjerne Orden; upphöjdes är 1827 

 i adligt Stånd med namnet af Ekström och 

 valdes är i83o till ledamot af denna Academi. 



AF Ekström var sedan år 1817 gift med 

 Grefvinnan J. Chart.otta v. Rosen, dotter af Lands- 

 höfdingen och Riddaren af JN. O. Grefve G. F. 

 VON Rosen och dess Fru M. J. Wahrendorff, 

 samt efterlemnade 2:ne söner och 2:ne döttrar. 



AF Ekström hade en svag kroppsbyggnad, 

 iil;an att likväl vara sjuklig, förr än de sednare 

 aren af sin lefnad, dä hans ökade praktiska göroraål 

 fordrade anstriingningar, öfverstigande hans kraf- 

 ter, och aldrig Icmnade honom någon tid öfrig 

 för att värda sin smäningoni fihsvagade helsa. 

 Ett tilltagande lidande i underlifvet försvagatle, 

 i svnnerhel untler det sista ärcl, nästan oafbrutet 



