374 



hans verksamhet, men hämmade den ej; ty Ek- 

 ström var en af dem, som kunna glömma egna plå- 

 gor, för att mildra andras. Han öfverväldiga- 

 des dock ändtligen af det öfverhand tagande onda, 

 nu mera ett utbildadt organiskt fel i tarmkanalen, 

 som slutade hans dagar den 2 Augusti i83i. 



Som Vetenskapsman har af Ekström icke ef- 

 terlemnat något minne af sin förmåga; men 

 de, som närmare kände honom, kunna intyga 

 att han icke saknade den. Han följde med in- 

 tresse de framsteg hans vetenskap gjorde, be- 

 dömde dem med moget förstånd, och använde 

 dem i konstens utöfning med urskiljning. Med 

 rätta räknades han derföre bland våra mest bil- 

 dade läkare. Att han ej uppträdde som författare 

 torde kunna tillskrifvas, dels den uteslutande prak- 

 tiska riktning hans verksamhet från hans första in- 

 träde på embetsmanna-banan fick, dels den mindre 

 lätthet, hvarmed han meddelade sina vetenskapliga 

 åsigter, och hvaröfver han sjelf, med sin egna, 

 sällsynta blygsamhet, ofta beklagade sig, under 

 den period af hans lefnad, då klinisk undervis- 

 ning utgjorde en del af hans tjenste-åligganden. 



Som praktisk Läkare ägde af Ekström ett 

 ganska stort anseende. Han förtjente det ock 

 genom grundlig underbyggnad, genom en skarp 

 och öfvad praktisk blick, genom klart omdöme, 

 genom sann menniskokärlek och genom denna red- 

 barhet i karakteren, hvarförutan kunskap och 

 talang förlora nästan hela sitt värde, och i sak- 

 nad hvaraf, i synnerhet läkaren, aldrig kan på längd 

 bibehålla en öfvervägande reputation. Det all- 

 männa förtroende af Ekström njöt, grundades 

 helt och hållet på dessa egenskaper, och han 

 vann det endast småningom i den mån de hun- 

 ne blifva allmänt kända. Sådan är ock den san- 



