na förtjenstens vanliga gång. Den söker ej att 

 komma i rop, och blir aldrig på modet; men det 

 anseende den förvärfvat, beliåller den, och fram- 

 går med jemna och säkra, om ock oftast med 

 långsamma steg på sin bana. af Ekström till- 

 vann sig kärlek och tacksamhet af alla dem, 

 hvilka voro föremål för håna omvårdnad, och 

 högaktning och sann tillgifvenhet af alla sina em- 

 betsbröder. De förra sörja och sakna i ho- 

 nom en tröstande, hoppgifvande , räddande vän, 

 när plågan och döden hemsöker deras boningar; 

 de sednare en välvilhg, pålitlig, erfaren rådgif- 

 vare, när egen erfarenhet ej gör tillfyllest. — > 

 Inom konungaborgen och i hyddan anlitades 

 han med lika förtroende i nödens stund, och hans 

 minne välsignas lika inom båda. 



