Khuru vårt fäderneslands entomologiska fauna 

 utan tvifvel kan sägas, åtminstone till vissa delar, 

 vara mera fullständigt utredd än något annat 

 lands, är dock ännu den tidpunkt mycket afläg- 

 sen då en trägen samlare och forskare icke mera 

 kan finna något njtt och obeskrifvet; särdeles 

 som den stora rikedomen på omvexlande lokaler 

 gifver nästan hvarje provins sina egna arter, hvilka 

 man annorstädes oflast förgäfves efterspanar. 



Att Halland och äfven norra delen af Skåne 

 äro de delar af landet, som minst varit föremål 

 för våra entomologers forskningar, är nogsamt 

 kändt. Visserligen har vår utmärkte Gyllenhal 

 äfven der gjort elt kort besök, och Prosten Osbäck, 

 en på sin tid ganska tiilig samlare, upptäckt ett 

 och annat värdefullt; men deras insamlingar gälde 

 hufvudsakligen Coleoptera, hvarföre de andra ord- 

 ningarna, isynnerhet Diptera och Hymenoptera, 

 blefvo nästan förbisedda. Öfvertygad om att dessa 

 trakter, äfven i andra grenar af vetenskapen, 

 skulle hysa sina egenheter, anhöll jag om och er- 

 höll halfva det reseanslag, som Kongl. Vctenskaps- 

 Akatlemien för året utdelat. Nu, sedan min resa 

 blifvit fulländad och mina samlingar ordnade, 

 vill jag derföre till nämnde Akademi öfverlemna 

 denna korta redogörelse. 



Men som min resa egentligen var beräknad 

 för att utbilda min kännedom om våra alltför 

 litet studerade Ichneumoner, har jag trott mig i 

 denna redogörelse endast böra upptaga sådana, 

 särdeles som utredandet af denna artrika grupp 



