183 



4. H. fulvus {Dytiscus Fa b. Syst. El. I. 271. 70): 

 SLibovatus, feiiugiiiciis, elvlris fusco-tiiaculatis, 

 puiictis nigris; thorace luargiiie aiitico iii nie- 

 dio produclo, basi ajjiceque puiictalo; elylris 

 striato-punctatis, iiiterstitiis puiictis miiioribas 

 seriatis. Long. 2 lin. 



Eb. Käf. d. Mark. I. 183. 2. — Sohdte Danm. El. 



421. 3. 

 H. ferrugineus Aubé Spec. Hydr. 10. 5. — id. var b. 

 Gtll. Ins. Sv. I. 546. 2.' 

 Var. fulvus, elytris obsoleto castaneo-macu- 

 latis, punctis haud infuscatis. 



H. ferrugineus Gyll. Ins. Sv. I. 546. 2. 



Allmän öfver liela Skandinavien. 



5. H. flavicollis (Strm. Deuts. Faun. Ins. VIII. 

 150. 2): subovatus, griseo testaceus, nitidus, 

 tboracis el^^trorunique punctis nigris; thorace 

 basi apiceque punctato; elytris striato-puncta- 

 tis, interstitiis punctis minoribus seriatis. Long. 

 If lin. 



Aubé Spec. Hydr 12. 6. 



H. impressus Er. Käf. d. Mark. I. 184. 8. — Schdte 

 Danra. El 420. 2. 



Funnen vid Stockholm och i Dalarne af Prol. 

 Boheman; den är ej sällsynt i Skåne, hvarest 

 den oftast träffas i rinnande vatten. 



Denna art slår ganska nära intill H. fulvus, men är all- 

 tid mindre, i synnerhet smalare till följe deraf att skuldrorna 

 äro mindre framstående; puncterna på thorax äro i bottnen 

 svarta, dess framkant ej framdragen öfver pannan; kroppsfär- 

 gen blekgul, glänsande. Hufvudet är fint puncteradt, puncterna 

 tätare invid ögonen; antenner och palper blekgula. Thorax är 

 dubbelt så bred som läng, dess sidor starkt convergerande 

 framåt; framkanten starkt urbräddad, dess framhörn spetsvink- 

 liga, något nedböjda; bakkanten méd en bugt på hvarje sida 

 om midten, hvilken är spetsigt utdragen öfver elytra, bakhör- 

 nen skarpt räta; på tvären temligen kullrig, med grofva, svarta 

 puncter inom framkanten och vid roten. Elytra äro bredast 

 öfver skuldrorna, derifrån lätt afsmalnande mot spetsen, som 



