' 206 



Er. Käf. d. Mark. I. 176. 21. — Acbé Spec. Hydr. 



618. 103. — ScHDTE Danm. El. 436. 11. 

 Hyphydrus tristis var. b. Gyll. Ins. Sv. I. 538. 22. — 



Zett, Ins. Lapp. 139. 20. 



Lika utbredd som föregående. 



Denna art afviker från H. tristis, som den står närmast, 

 uti flera hänseenden: den är mera kullrig; sidorna af thorax, 

 och elytra, hvilka hos den sednare bilda en vinkel mot hvar- 

 andra, löpa här uti en jemn båge; thorax är af annan färg, 

 smalare öfver spetsen än vid roten, dess sidor till följe deraf 

 mera convergerande framåt; antennerna äro kortare och gröfre. 

 Hufvudet är mycket mindre än hos H. tristis, mera kullrigt; 

 panngroparne rundade, ej djupa; beckrödt, antenner och palper 

 af samma färg, de förra i spetsen bruna. Thorax är ej fullt 

 dubbelt så bred som lång, smalare öfver spetsen än vid roten, 

 sidorna svagt rundade, framåt convergerande; på tvären tem- 

 ligen kullrig, skifvan i midlen nästan glatt, inom kanterna 

 puncterad. Elytra äro vid roten af samma bredd som thorax, 

 sidorna svagt utvidgade, bakåt rundadt-tillspetsade; platt-kull- 

 riga, fint, ej tätt men tydligt puncterade, nästan utan behå- 

 ring, saknande punctserier, beckröda, vid suturen ofta mörk- 

 bruna. Benen äro alldeles röda. 



40. H. notatus (Strm. Deuls. Ins. IX. 62. 34): 

 oblongus, subdepressus, parcius punctulatus, 

 iiitidulus, niger, capile magno thoracisque la- 

 teribus piceo-rufis; elytris nigro-fiiscis, macala 

 basali raargineque, lineani fuscani includente, 

 testaceis, subtilissitne pilosis. Long. H lin. 



Er. Käf. d. Mark. I. 176. 19. — Aubé Spec. Hydr. 

 624. 107. — ScHDTE Danra. El. 433. 7. 



Ganska sällsynt. 



Ej olik H. tristis, hvarifrån den hufvudsakligast skiljes 

 genom färgen på thorax och elytra. Hufvudet är mycket stort, 

 öfver ögonen nästan lika bredt som thorax, föga kullrigt, ned- 

 böjdt, ej märkbart puncteradt, beckrödt, med en brun skugga 

 mellan ögonen; palper och antenner röda, de sednare utåt spet- 

 sen brunaktiga. Thorax är mer än dubbelt så bred som lång, 

 obetydligt smalare öfver spetsen än vid roten, sidorna till följe 

 deraf knappt convergerande framåt, nästan räta; framkanten 

 rät med spetsigt framdragna framhörn, bakkanten svagt urbug- 



