212 



framhörnen spetsvinkliga, svagt nedböjda, bakhörnen nästan 

 räta; tätt puncterad, skifvan finare och sparsammare, glän- 

 sande, rostgul, bakkanten i midten svartaktig. Elytra äro vid 

 roten bredare än thorax, med hvilken de bilda en trubbig vin- 

 kel, sidorna jemnt rundade; rostgula, vid roten, suturen samt 

 fyra lineer på skifvan svarta, den första lineen vanligen mot 

 spetsen sammanflytande med suturen. Kroppens undre sida är 

 lergul, tätt och starkt puncterad. Benen äro lergula. 



IV. FhpBTDRUS Illig. 



1. //. ferrugineus [Dytiscus Lin. Syst. Nat. II. 667. 

 18): breviter ovatus, crassus, ferrugineus, elj- 

 tris fuscis, limbo ferrugineo; mas supra crebre 

 et profuiide puuctatus, iiitidus, femina obsolete 

 punctata, sericeo micans. Long. 2^ lin. 



H. ovatus Er. Käf. d. Mark. I. 166. 1. — Auré Spec. 



Hydr. 464. 10. — Schdte Danm. El. 455. 1. 

 Mas: Hyphydrus ovalis Gyll. Ins. Sv. I. 518. 2. 

 Femina: Hyphydrus gibbus Gyll. Ins. Sv. [. 517. 1. 



Allmän i södra och medlersta Sverige. 



Tredje Gruppen COLYMBETINI. 



V. Noterus Latr. 



1. A^. crassicornis {Dytisciis Fab. Syst. El. I. 273. 

 81): ovatus, convexus, ferrugineus; elytris fu- 

 scis, subseriatim punctatis. Long. 1| lin. 



Er. Käf. d. Mark. I. 165. 1. — Aubé Spec. Hydr. 398. 



1. — Schdte Danm. El. 459. 1. 

 Dytiscus crassicornis Gyll. Ins. Sv. I. 516.47. — Zett. 



Ins. Lapp. 135. 40. 



Allmän öfver hela Skandinavien. 



2. N. sparsus (^Dytiscus Marsh. Ent. Br. I. 430. 

 49): ovatus, convexus, capite thoraceque ferru- 

 gineis, hoc medio elytrisque sparsim puncta- 

 tis, fuscis. Long. 2 — 2^^ lin. 



