216 



Dyliscus congener Gyll. Ins. Sv. I. 509. 41. — Zett. 

 Ins. Lapp. 134. 35. 



Allmän öfver hela Skandinavien. 



8. A. Sturmii (Dytiscus Schönh. Syn. Ins. 18. 41): 

 ovalis, subtilissinie reticulato-slrigosLis, nitidu- 

 lus, niger, thoracis lateiibus pedibusque ferru- 

 gineis, femoribus posLerioribiis nigro-piceis, ely- 

 Iris fuscis, luteo-marginatis. Long. 3l lin. 



Er. Käf. d, Mark. !. 159. 7. — Auré Spec. Hydr. 301. 



11. — ScHDTE Danm. El. 481. 17. 

 Dytiscus Sturmii Gyll. Ins. Sv. I. 493. 26. — Zett. 



Ins. Lapp. 130. 19. 



Ej Sällsynt; lika utbredd som föregående. 



9. A. Zetterstedti: oblongo-ovalis, subdepressns, sub- 

 tiliter reticulatns, niger, subEeneo-micans, an- 

 tennis pedibusque ferrngineis, femoribus posti- 

 cis piceis; thorace margine postico asqualiter 

 rotundato; elytris fuscis, margine dilutioribus, 

 seriebus punctorum vix ullis. Long. 3^ — 4 lin. 



Mas: unguiculis pedum anticorum compres- 

 sis, elongatis; tarsorum posticorum articulis 5 

 subtus ciliatis. 



Dytiscus Sturmii var. b. Gyll. Ins. Sv. I. 493. 26. 

 Dytiscus Sturmii femina. Zett. Ins. Lapp. 130. 19. 

 Var: capite thoraceque nig ris, baud aeneo- 

 micantibus. 



Funnen i Lappland af Prof. Zetterstedt. 



Mycket lik A. Sturmii såväl till sculptur som bildning af 

 hannens framklor, men afviker i synnerhet genom sin mera 

 långsträckta, föga kullriga kroppsform och olika färg pä thorax. 

 Hufvudet är något framsträckt, föga kullrigt, fint nätritsadt; 

 panngroparne, hvilka hos A. Sturmii utgöras af två starkt in- 

 tryckta puncter, bildas här af två pä tvären intryckta lineer; 

 svart med metallglans, tvä fläckar pä hjessan, såsom hos öfriga 

 arter, samt labrum roströda; samma färg hafva äfven palper 

 och antenner, dessa sednare utåt spetsen brunaktiga. Thorax 

 är smalare öfver spetsen än vid roten, dess sidor obetydligt 

 rundade, svagt convergerande framåt; lätt kullrig, med samma 



