228 



7. I. fenestratus [Dytiscus Fab. Syst. El. I. 264-. 32): 

 obovatLis, coiivexns, subtus brumieus, supra 

 aeiieus, iiilidulus, niargine brunneo; eljtris gut- 

 tulis duabus albidis pellucidis. Long. 5 lin. 



Er. Käf. d. Mark. I. 155. 5. — Adbé Spec. Hydr. 277. 



5. — ScHDTE Danm. El. 484. 1. 

 Dytiscus fenestratus Gyll. Ins. Sv. I. 497. 30. 



Ej sällsynt i medlersta och södra Sverige. 



8. /. suh(Eneus (Er. Käf. d. Mark. I. 156. 6?): 

 oblongo-ovatus, sat convexus, supra asneus, tho- 

 racis elytrorumqiie lateribus corporeqne subtus 

 piceo-rufis, pectore coxisque aeneo-piceis, anten- 

 nis, palpis pedibusque rufo-ferrugineis; elytris 

 guttulis duabus pallidis pellucidis. Long. 4| lin. 



Mas: unguiculis anticis muticis, basi sinua- 

 tis; tarsis posticis unguiculo exteriore apice 

 csrviito: segn>ento abdoniinis ultimo ventrali 

 crebre strigoso, apice subemarginato. 



Dytiscus fenestratus Zett. Ins. Lapp. 131. 21. 



Funnen i medlersta Sverige och i Lappland. 



Till färgteckning och storlek närmast lik 7. fenestratus, 

 hvilken dock lätt kännes på sidornas starkare rundning bakom 

 midten, hvarigenom den blir omvändt-ägglik, och på dess lju- 

 sare färg på kroppens undre sida; svart med tydlig metallglans, 

 hufvudet med två fläckar på hjessan samt framkanten beck- 

 röda; palper och antenner alldeles roströda. Thorax är något 

 smalare öfver spetsen än vid roten, dess sidor lätt rundade 

 och convergerande framåt; framhörnen spetsvinkliga, bakhörnen 

 räta, dessas spets afstött; föga kullrig, svart med grönaktig 

 metallglans, sidorna beekröda. Elytra äro vid roten af lika 

 bredd med thorax, deras sidor lätt rundade; mot spetsen af- 

 smalnande, af lika färg med thorax, sidorna beekröda, tecknade 

 med en lineeformig fläck vid kanten och en månformig före 

 spetsen, båda blekgula. Kroppens undre sida är Ijusbrun, 

 bröstet och bakhöfterna mörkare med en svag metallglans. Be- 

 nen beekröda. Hannen skiljes på framklorna, hvilka hafva en 

 svag bugt vid roten, men för öfrigt äro nästan likformiga; på 

 bakbenen är den yttre klon krokformigt nedböjd; dessutom har 



