m 



Dessa bildningar äro alla lagerforraigt inneslutne 

 i gneissen, h vilkens skiffring framstryker i N.O. — 

 S.V. och i hvilken rigtning de nyssnämnde berg- 

 arterna äfven allesammans utan afvikelse hafva 

 sin utsträckning på längden. Traktens önatur 

 tillåter visserligen icke ett direkt påpekande el- 

 ler förföljande från alla sidor af kontaktslinierna 

 mellan den omgifvande gneissen och det när- 

 mast deri inneslutne glimmerskifferlagret, eme- 

 dan detta sednare på bredden, eller vinkelrätt 

 mot strykningen, fortsätter ända ned till Utöns 

 vestra strand utan tecken till någon på denna 

 sidan synlig gneiss. Men då nu en ren och tyd- 

 lig gneiss visar sig på öns östra sida på Hamn- 

 udden och vid Långvik, och samma bergart der- 

 jemte är allmänt rådande på de holmar och skär, 

 som finnas utkastade emellan de äfven på denna 

 sidan liggande Hanstens-, Stabb-, Hufvudskärs- 

 och Gåstensfjärdarne, och då dessutom i vester 

 och norr om Utön de närmaste öarne, Muskön 

 och Ornön, båda hafva gneiss till grund, så vi- 

 sar detta tj^dligt, att Ornöns gneiss-skikter må- 

 ste fortsätta i sin strykning åt sydvest på My- 

 singsfjärdens botten och på ett kort afstånd från 

 Utöns nordvestra strand, samt att öns glimmer- 

 skider således äfven på denna sidan varit och är 

 begränsad närmast af samma hälleart, som på 

 den Östra sidan. 



Den n3^ssnämnde glimmerskiffern börjar nu 

 först att visa sig längst i nordost på Fjellungsön 

 och sträcker sig derifrån förbi Ornöns sydöstra 

 udde samt öarne Långbelgen och Marbelgen till 

 Utön, hvarifrån den som ett smalt, knappt en 

 half mil mägtigt, lager fortsätter mot sydvest 

 ned öfver Rånö, Ålö och Notarö, för att slutli- 

 gen söder om Mellstens klippa försvinna i haf- 



