^49 



qvarter, sa att bergiiällanie härigenom framstå 

 med en egendomlig landning, uti hvilken den 

 anfrätta och knottriga kalkstenens gråsvarta färg 

 skarpt afsticker mot den gråa, bruna, röda eller 

 gröna färgen hos den jemna och släta hälleOin- 

 tan. Denna icke blott här i skärgården, utan äf- 

 ven på flera andra ställen inom fäderneslandet, 

 ofta förekommande vexling mellan dessa båda 

 berglager, både i smått och stort, gifver oss en 

 icke ovigtig vink om det nära samband , som i 

 geogenetiskt hänseende dem emellan kaa företin- 

 nas, ett samband,, hvars sannolikhet ytterligare 

 vinner en ökad styrka genom det flerstädes iakt- 

 tagna förekommandet af större och mindre lins- 

 formiga hälletlintkörtlar i kalkstenen eller om- 

 vändt af kalkstenskörtlar uti hälleflintan. 



Alla dessa lager af glimmerskiffer, hälleflinta 

 och kalksten hafva nu en regelbunden och orub- 

 bad strykning i N.O.— S.V. Vned 10"— 15° stup- 

 ning mot N.V. , en rigtning, som äfven följes af 

 den i deras inre mer och mindre tydligt utbil- 

 dade plana parallelstrukturn elJer skiffVingen. 

 Hos kalkstenen betingas denna sednare meren- 

 dels af en mängd små parallelplanigt in växta 

 glimmerblad eller serpentinränder, och hos hälle- 

 tlintan äfvenledes icke sällan genom den ljusare 

 och mörkare färgrandning, som stundom före- 

 kommer utbildad i dess egen inre massa. 



Icke utan intresse äro vidare de granitbild- 

 ningar, som till större eller mindre utsträckning 

 och i så stort antal här uppträda dels inom 

 gneissens, dels inom glimmerskifferns och dels 

 inom hälleflintans område. Icke sällan förete 

 dessa granitbildniugar stockens mer och mindre 

 oregelbundna form, men vanligen hafva de na- 

 turen än af verkliga gångar, än åter af lagergån- 



