253 



lager af en med infusoriekisel starkt utblandad 

 gyttjehildiiing (en i dagligt tal s. k. gäslera), hvil- 

 ken äfvenledes är till den grad vattendränkt och 

 elastisk, att man vid hvarje steg öfver den starkt 

 gungande marken löper stor fara att nedsjunka. 

 Under den s. k. gäsleran vidtager åter fast Lot- 

 ten af sand och grus. 



Utö malmfält, som har sitt läge närmare 

 öns norra ända, öfverst på den 70 — 80 fot höga 

 bergssträckning, som med sakta sluttning upp- 

 stiger från nordvestra stranden, och midt emot 

 de straxt utanför liggande Pers- och Tallhol- 

 marna, anses räkna sin första upprinnelse från 

 början af 1600-talet, dä sägen förmäler, att i 

 Carl IX:s tid den första grufverörelse här skall 

 blifvit öppnad för vinnande af silfvermalm. Bland 

 de flera härvarande, numera vatteiifyllda, gamla 

 grufveskärpningarne, förefinnes också en, belägen 

 längst i nordost, som ännu bär namnet Silfver- 

 grufvan ■■■■). och hvilken, att dömma af de kring 

 dess kanter ännu befintliga varpen, synes varit 

 arbetad på en med zinkblende blandad silfver- 

 haltig blyglans. Men det ringa malmutbylet, i 

 förening med dess obetydliga halt af ädel me- 

 tall, hade troligen snart nödgat de första upp- 

 tagarne, att i närheten söka uppspana några nya 

 likartade tillgångar. Dessa deras bemödanden 

 kröntes visserligen icke med någon direkt fram- 

 gång, men föranledde emellertid i stället upp- 

 täckten af de mera uthålliga och rika förråder 



Se specialkartan öfver malmfältet Tab. H, upprättad i 

 i:dels markscheiderskala. 



