^54 



i\{' jernmalm , som af en gifmild natur här blif- 

 vit nedlagda. Nyköpingsgrnfvan samt Lång- och 

 Finngrufvorne, de ännu alltjemnt mest bety- 

 tlande af härvarande grufvor, blefvo också de 

 första, till hvilka uppmärksamheten då för tiden 

 vände sig, ehuru sedermera under årens lopp 

 åtskilliga nya anbrott på den från N.O. till S.V. 

 utsträckta malmfyndigheten tid efter annan blefvo 

 upptagne och bearbetade. Man finner sålunda 

 nu uti sagde rigtning en följd af närmare tjugo 

 större och mindre grufvor och skärpningar nä- 

 stan uti en linia efter hvarandra utströdda, men 

 bland hvilka de flesta likväl för närvarande ligga 

 öde och fulla med vatten. 



Det malmförande lagret fortsätter visserli- 

 gen på detta sätt öfver 500 famnar på längden, 

 men är dock icke öfverallt under hela denna 

 sträcka af brytvärdig natur, emedan detsamma 

 i sjelfva verket består af flera nära invid hvar- 

 andra liggande, genom mer och mindre mägtiga 

 ränder eller lager af kortstråligt eller skiflrigt 

 hornblende åtskiljde, malmparalleler, hvilka dels 

 i strykningsrigtningen, dels äfven vinkelrätt der- 

 emot, ofta uppblandas och utspäda sig med det 

 ofyndiga hornblendet, hvarigenom sålunda än en 

 afsmalning, än åter en nästan fullkomlig utkil- 

 ning af den egentliga malmfyndigheten icke säl- 

 lan föranledes. Dessa ömsesidiga öfvergångar 

 mellan malmen och dess gångart, hornblendet, 

 antyda oemotsägligt, att ett ganska nära samband 

 i geogenetiskt hänseende dem emellan förefinnes, 

 h vilket dessutom ytterligare påpekas genom det 

 flerfaldiga gånger härstädes iakttagne förhållan- 

 det, att oregelbundna körtlar eller linser af horn- 

 blende ligga utan någon viss ordning inkastade 

 eller utskiljde i sjelfva malmmassan eller att 



