vestra, utan också i dess östra och södra väggar. 

 I deii närbelägna Ribbingsgrufvan deremot, bru- 

 ten på den delen af malmlagret, som legat utan- 

 för granitgångarnas närmaste verkningskrets, och 

 uti hvilken grufva granitgången på sin motsatta 

 sida, såsom redan förut blifvit nämndt, beröres 

 direkie af malmen, der har livarken någon glid- 

 ning eller någon skrynkling ägt rum. Den enda 

 rubbning, som här synes hafva inträffat, är eu 

 svag skjutning eller undanböjning åt söder al 

 hela malmlagret med dess sidosten, och hvarom 

 Fol. 2 — 6 å kartan vidare upplysa. 



Dock, vi återvända till Kammen och Run- 

 deln igen, för att underkasta dessa båda bergfor- 

 raer till deras inre byggnad en närniare gransk- 

 ning. Med tillhjelp af Nyköpingsgrufvans ång- 

 raachin nedglida vi derföre i den tomma malm- 

 tunnan till de s. k. Rödpallarna, Fol. 6 och 7, 

 som från yttersta nordvestra kanten af grufve- 

 öppningen på närmare 50 famnars djup med 

 branta afsatser uppstiga till v. Stockenströms ort 

 pä 40 — 42 famnars afvägning och hvilka också 

 företrädesvis erbjuda ett beqvämt och lärorikt 

 tillfälle till iakttagelser uti förenämnde hänse- 

 ende, emedan deras rika röd malmsbotten just 

 har sitt läge utanföi* Kammen och Rundeln eller 

 emellan dem båda. Och vi skola då snart tinna, 

 till ett ytterligare stöd för riktigheten af den här 

 ofvan framställda åsigten om tillkomsten af dessa 

 båda berglagers egendomliga yttre form, att alla 

 de böjningar, huru vex lande och slingriga de än 

 må vara, som den yttre omkretsen hos dessa 

 båda berglager bildar, alltid troget efterföljas el- 

 ler motsvaras af den i det inre befintliga paral- 

 lelstrukturn eller skifiringen. Den yttre formen 



har 



