274 



mellan 5 — 6 fan4nar, der clet är som tjockast, 

 så vida detsamma icke sjelft vore sammansatt af 

 tlera smärre skikter, h vilket likväl uti den mörka 

 och trånga jNorra Rundelorten, lika så litet som 

 i v. Stockenströms tvärort, medelst hvilka båda 

 orter detta skikt blifvit till en del uppslaget och 

 genomgånget, icke kunnat med någon full säker- 

 het afgöras och bestämmas. På andra (norra) 

 sidan om detta skikt har den nyssnämnde Norra 

 Rundelorten yppat tillvaron af en särskild, flera 

 famnar mägtig, malmparallel, som i sin ordning 

 begränsas af kalksten och hälleflinta, hvilka så- 

 ledes äfven åt delta hall utgöra en gräns för 

 fyndigheten. Det har förut blifvit nämndt, att 

 malmlagret jemle dess sidoslen eller gångart iiär 

 på fältet alla äga en konstant stupning af 7° — 10° 

 från lodlinien mot JN.V. Rundeln sjelf, en inte- 

 grerande del af denna sidoslen, hai", ehuru seder- 

 mera till formen förändrad, icke kunnat undgå 

 att lyda denna allmänna lag, hvarföre den också 

 allt från dagen ned till djupel oförändrad bibe- 

 håller en sådan lutnins:. Som nu de särskilda 

 skikterna i Rundeln, eller Rundelslagen som de 

 kallats, i likhet med det vanliga forhållandet, 

 lätt aflossa fiån h varandra genom naturliga tunna 

 fogar, och bergarten dessutom i siij sjelf är ge- 

 nomdragen med en mängd afsöndringsklyfter i 

 ilera ristnintrar, så har utaf allt detta blifvit en 

 gifven följd, att, när den malm, som ursprung- 

 ligen hade silt läge utanför denna halfcylindri- 

 ska bergform, småningom lösbröts och borttogs, 

 tlera ras och stalp tid efter annan skulle tima 

 från den nu mera fritt öfverhängande och ända 

 ned till 40 — 50 famnars afvägning icke med det 

 minsta stöd försedda Rundelväggen. Härigenom 

 hai' sålunda en stoi- del af de yttre Rundelsla- 



