28i 



sannolika örverlygelsen, att Rundelns och Kam- 

 mens skikter ursprungligen utgjort, likasom de 

 ännu utgöra, en oafbrutet sammaniiängande fort- 

 sättning af hvarandra at denna sidan afgrufvan, 

 ehuru de genom den starka sammanpressningen 

 och uttänjniugen naturligtvis måste hafva under- 

 gått tiera mellanliggande böjningar och slingrin- 

 gar samt under allt detta äfven till sin total- 

 mägtighet betydligt aftagit. I saknad af en mera 

 direkt upplysning i förenämnde hänseende, som 

 kunde hafva vunnits genom andra här företagna 

 brytningar, har man nu emellertid vägat att, 

 med stöd af det anförda, på Kartan Fol. 6 ut- 

 lägga det sannolika ungefärliga sammanhanget 

 mellan dessa deras mellanliggande skiklers böj- 

 ningar eller skrynklingar. Må denna teckning 

 nu gälla hvad den kan, tills dess densamma af 

 framtida brytningar antingen vederlägges eller 

 bekräftas.' 



Sammanfatta vi nu i få ord hvad i det när- 

 mast föregående blifvit anfördt om de båda gra- 

 nilgångarnes rubbande inverkan på Nyköpings- 

 grufvans malmlager och sidosten, så se vi, att 

 nordvestra väggens ursprungligen rätlinigt fram- 

 strykande sidosten och gångart blifvit jemte mal- 

 men hoppressad och skrynklad på så sätt, att 

 densamma efteråt bildat tvenne midtemot hvar- 

 andra liggande egendomligt böjda bergformer, en 

 halfcylindriskt-konisk, Rundeln, och en vigglik. 

 Kammen, hvilkas sålunda alltigenom böjda skik- 

 ter åt vester äfven genom mellanliggande sling- 

 ringar sammanhänga med hvarandra: att östra 

 väggens sidosten deremot blifvit delvis lösryckt 

 från sitt fäste och tillika med den närmast lig- 

 gande malmen intryckt eller inskjuten i vestlig 

 rigtning utmed den mindre granitgångens norra 



