283 



vägg, så att malmen äfven tler koiDmit att när- 

 mast begränsas af kalksteii; att vidare sjeifva 

 malmlagret tvungits, att efterfölja alla dessa nu 

 nämnde böjningar och förskjutningar, under det 

 att på samma gång malmen, sammanpressad som 

 den nu blef inom ett mindre rum, än den förut 

 intagit, nödgades bana sig en väg genom den 

 smala öppning eller ränna, som Kammen och 

 Rundeln lemnade emellan sig, och inpressades 

 uti det rum, som den våglikt b()jda fortsättnin- 

 gen af Kammens och Rinidelns skikter på denna 

 sidan inneslöto samt sålunda jjaf anledning till 

 allagring af den fyndighet, som i denna ända af 

 grufvan allt från dagen ned till Ropa 11 funnits 

 uthållande och än vidare lofvar att fortsätta: och 

 vi finna slutligen såsom ett ytterligare bevis derpå, 

 att hela denna rubbning just förorsakats af de 

 båda granitgångariia, att vid tilltagande djup, der 

 dessa gångar allt mera ailägsna sig från hvaran- 

 dra och sammantryckningen dem emellan följ- 

 aktligen blef mindre stark, Rundelns och Kam- 

 mens skikter öka i mägtighet, äfvensom att de- 

 ras form i öfiigt får en allt mindre och mindre 

 tvär böjning, så att de derstädes småningom, så- 

 som i Rundeln. utplattas ocIj sammanflyta i räta 

 linier, eller såsom i Kammen förlora sin skarpa 

 viggform och tilltjockna. De förut omnämnde 

 ormlikt genom hela malmmassan framslingrande 

 ränderna eller drum merna af jernkisel och grå 

 qvarz få genom allt detta sin otvungna och na- 

 turliga förklaring: ursprungligen hade de, lika- 

 som alla de andra skikterna, en rätlinig stryk- 

 ning från nordost till sydvest, men kunde se- 

 dermera naturligtvis icke, äfven de, undgå infly- 

 telsen af de krafter, som vid tillfället så mägtigt 

 inverkade på hela den öfriga bergbyggnaden. 



