295 



inlill den s. k. Pumpgrufvestossen beläget, sedan 

 gamla lider ined varp uppfjldt, kärr, hvars vat- 

 ten vid höst- och vårtider flödade ner i grufvan 

 till den myckenhet, alt vattenkörningen äfven 

 nattelid måste fortsättas, om arbetet på gruf- 

 vans ])olteii skulle obehindradt kunna fortdrif- 

 vas. Denna olägenhet lyckades man likväl slut- 

 ligen förebygga på så sätt, att en kostsam damm- 

 byggnad '••) uppfördes derstädes utaf starka och 

 friska furustockar till 60 alnars längd och 7 — 9 

 alnars djup under jordytan, hvilken bekläddes 

 med tjocka tjärade plankor och 3'tterligare täta- 

 des med kringpackad lera. Innanför denna damm 

 gräfdes en brunn (seTab. III), i hvilken vattnet 

 kunde samla sig, för att allt efter behof upp- 

 pumpas och i rännor ned till sjön afledas, för 

 hvilket ändamål en arm hitleddes från den förut- 

 nämnde på bergfästet mellan Spens- och Rib- 

 bingsgrufvorna ungefär samtidigt uppförda vä- 

 derkonsten. 



Numera drifvas deremot så väl uppfordrin- 

 gen af malm och berg, som pumpverken med 

 ängmachinskraft. Den första ångmachinen upp- 

 sattes här år 1808 vid Långgrufvan, i afsigt att 

 tömma denna då sedan nära hundra år ödelig- 

 gande grufva från vatten och nedkastadt stalp. 

 Sedan tömningsarbetet i några år fortgått, men 

 kettiln deretter spruckit, anskaffades 1816 en ny 



Med hvilken stor omsorg denna dammbyggnad blifvit 

 utförd hade man tillfälle, att för några år sedan erfara, 

 dä man just på detta ställe nära intill brunnen började 

 att jordrymma i och för en här föreslagen schaktanlägg- 

 ning Trädvirket i dammen var ännu oförändradt friskt 

 och så hårdt, att det endast med största möda kunde 

 huggas eller sågas sönder. Lerpackningen måste om 

 vintern i fruset tillstånd uppspeltas. 



