297 



är 125 — 130 tiHiiior berg, iiLgöraiide livarje berg- 

 bälja i vigt ungefär 3 skeppuud vikt. vigt. Jern- 

 trådlinor hafva äfven här länge allmänt blifvit 

 använda. 



Uti äldre tider begagnades för malmens vin- 

 nande hufvudsakligen endast s. k. tillmakning , 

 isynnerhet under den tid, då de Finska bruken, 

 som här läto bryta, hitförde ved emot en dräg- 

 lig betalning eller ock erlade s. k. stafrumspen- 

 ningar. I slutet af 1600- och början af 1700- 

 talen åtgingo sålunda ganska stora qvantiteler 

 ved, nemligen ärligen 900 — 1400 stafruni ä 14- 

 kubikqvarter, 200 — 1000 famnar s. k. bryggved 

 af 7 qvarters längd ocii 20 — 70 famnar kastved 

 (något kortare), hvaremot krutätgången under 

 samma tid pr år endast uppsteg till mellan 4- 

 och 7 centner, och allt detta med en malm vinst 

 af 20,000 till 30,000 skeppund. Sedan deremot 

 grufvorna år 1739 återkommit frän Kronans ägo 

 i enskild mans hand och till följe deraf åtskil- 

 liga förändringar i ilen inre hushållningen måste 

 vidtagas, såg man sig tvungen att mer och mer 

 öfvergå till borrning och sprängning, så att i 

 slutet af 1700-talet endast åtgingo omkring 300 

 stafrum samt 600 famnar biygg- och kastved, 

 men deremot 60 centner krut och deröfver om 

 året, med en årlig malmvinst af omkring 50,000 

 skeppund. Ehuru det gamla brytningssättet me- 

 delst tillmakning ännu i dag till en del är bibe- 

 hållet, har likväl den ständigt tilltagande skogs- 

 bristen tvungit att betydligen inskränka dess an- 

 vändande. Vedåtgången i och för detta ändamål 

 är således nu icke större än 500 — 700 famnar, 

 hvaremot årligen mellan 80 och 90 centner krut 

 konsumeras, under det att malmnppfordringen 

 för året uppgår till ungefär 60,000 skeppund. 



