315 



ligg.Tnde Rnndelii och malmen, sA ansågs iill fara 

 i detta hänseende vara så vidt möjligt afböjd. 



Det har njss blifvit nämndt, att den gamla 

 Pumpgrufvebotten och Röpall ansetts böra qvar- 

 lemnas till ett välbehöfligt stöd för den alltifrån 

 dagen fritt öfverhängande Rnndeln, sa att under 

 INjköpingsgrufvans fortsatta afsänkande den emel- 

 lan Kammen och Reuterskölds ortgima belintliga 

 grufveväggen sedermera alltid hållits lodrät. Li- 

 kaså nödvändigt var det också, att uti nordöstra 

 väggen icke blotta den derinnanför befintliga gra- 

 nitgången, hvars starka stnpning mot norr skulle, 

 så vida all den utanför varande malmen hade 

 blifvit borttagen, hafva gjort grufveväggen alltför 

 öfverhängande och osäker, hvarföre äfven denna 

 vägg alltjemnt lodrätt afsänktes. För att nu 

 emellertid till någon liten del skaffa sig en er- 

 sättning för all denna uti norra och nordöstra 

 grufveväggarne qvarvarande rika malmfyndighet, 

 blefvo på olika djup åtskilliga orter derstädes 

 mer och mindre långt indrifne, hvilkas malm- 

 förande sulor sedermera afsänktes liktidigt med 

 den öfriga utanför liggande stora grufvebotten. 

 Dessa orter äro följande: Reuterskölds öfre, meller- 

 sta och nedre orter, drifne den ena under den an- 

 dra på östra sidan om Rundelnj Bjelkes öfre, 

 mellersta och nedre orter äfvenledes nästan under 

 hvarandra indrifna vester om Ruudeln, se Fol. 

 6 — 14 och profilerna a Fol. 15- 17; Öfre och 

 nedre Nyorterna mellan Reuterskölds orter och 

 Bondgrufvepallarne, Fol. 10 — 14, samt Bolags- 

 orten, på vestra sidan om Bjelkes mellersta och 

 nedre orter, indrifven åt norr utmed och intill 

 Kammen, Fol. 11—15. På detta sätt bildades 

 nu under årens lopp genom alla dessa orters 

 fortsatta indrifning trenne stora malmpelare, af 



