325 



tillgodogöra så stor qvantitet som möjligt aF den 

 malmfyndighet, som här fanns nedlagd. Icke ringa 

 voro dock i sanning de massor af malm, som 

 dervid måste qvarlemnas i form af stödjande, 

 ehuru på flera sidor kringbrutne, pelare, ali gruf- 

 vans norra och nordöstra väggar. Grufvans be- 

 arbetande fortsattes dock efter den en gång af 

 nödvändigheten utstakade planen och utan några 

 särdeles störande afbrott: orter indrefvos och af- 

 strossades, grufvebottnen afpallades, och allt tyck- 

 tes lofva uthållig säkerhet för framtiden. Men 

 år 1838 påträffades vid ungefär 100 famnars djup 

 en flera fot mägtig, nära vågrät eller blott om- 

 kring 10° mot söder lutande skölfyllning, hvil- 

 ken efter några års vidare afsänkning fanns öf- 

 vertvära hela grufvebotlen och icke blott afskära 

 malmlagret, utan äfven de derintill gränsande 

 ofyndiga berglagren, (se vidare de öfver grufvorne 

 upprättade profilerna å Fol. 15 — 17). Ehuru skö- 

 lens lutning från nordvest eller sjösidan,, i för- 

 ening med dess i det föregående redan omtalade 

 lösa och porösa sammansättning, visserligen för- 

 orsakade ett något ökadt vattentillopp, var detta 

 dock icke större, än att man, genom de starka- 

 ste läckornas tilltäppande med instampad lera, 

 snart blef mästare deröfver. Men af vida farli- 

 gare natur var det inflytande, som den genom- 

 gångna skölen hotade att utöfva på hela grufve- 

 bj^ggnadens fi-amtida varaktighet, i det densamma, 

 fullsatt med håligheter och af i öfrigt så lös be- 

 skaffenhet som den var, uti liggande ställning 

 genomskar hela malmmassan och såmedelst i or- 

 dets egentliga bemärkelse beröfvade de omgif- 

 vande grufveväggarjie allt stöd och fotfäste. Följ- 

 derna af detta olyckliga förhällande dröjde också 

 icke länge att visa sig, ty redan om sommaren 



