330 



verkligen vore med en klok grufvehushållning 

 öfverensstämmande, att med försummande af de 

 malmförråder, som ännu finnas outtagne på ett 

 jemnförelsevis obetydligt djup under dagen, och 

 hvilka malmförråder otvifvelaktigt förr eller sed- 

 nare måste af sig sjelfva instörta, om de nu icke 

 nedtagas, i stället oupphörligen arbeta sig ned pä 

 djupet och drifva brytningen på en jemnförelse- 

 vis så betydlig afvägning, h varigenom naturligt- 

 vis den vunna malmen kom me att belastas med 

 en drygare arbetskostnad och en besvärligare upp- 

 fordring än nödigt vore? 



Svaren på alla dessa frågor synas i sanning 

 ligga så nära till hands för hvar och en, som 

 om hela grufvebyggnadens egendomliga skaplynne 

 och alla andra härvarande förhållanden i öfrigt 

 haft tillfälle taga en närmare kännedom, än nå- 

 gra blott fljgtiga besök kunnat tillåta, att man 

 på grund deraf verkligen icke kan annat än anse 

 för en lycklig tillfällighet, att denna föreslagna 

 schaktanläoojninff hittills icke kommit till nåjjot 

 vidare utförande. De särskildta plan- och pro- 

 filritningarne öfver malmfältet, som här finnas 

 bifogade, utvisa hvilka betj^dliga malmförråder 

 ännu finnas qvarlemnade uti noi'ra och isynner- 

 het nordöstra grufveväggarne sannolikt allt intill 

 den afskärande, starkt undanfallande granitgån- 

 S.ei\. H vårföre då icke under närvarande omstän- 

 digheter i första rummet vända uppmärksamhe- 

 ten till dessa malmförråder och i tid vidtaga så- 

 dana mått och steg, som kunna tillförsäkra bo- 

 laget om en för lång framtid tryggad åtkomst 

 deraf? Och detta sä mycket hellre, som dessa 

 öfver hängande väggars säkerhet, isynnerhet den 

 norras, till följe af de dem uppbärande pelarnes 

 sönderremnande, redan är så allvarsamt hotad, 



