340 



stupar 7^ — 10" fVAii lodlinien mot nordvest och 

 beqraiisas i både hängandet och liggandet af horn- 

 blendeskiffer. I liggande v«iggen ser man denna 

 bergart allt ned till grufvans botlen blottad och 

 ren, men uti hängande väggen är den ofyndiga 

 klyflen endast till halfva djupet från dagen blot- 

 tad, och sedermera ända ned så tjock malm utan- 

 för qvarlemnad, som ansetts nödvändig för den 

 sköliga väggens styrka och för undvikande af fram- 

 tida upprepade stalp och ras från densamma, se 

 Fol. 6-11. 



Det är att beklaga, att inga försökningsorter, 

 i afsigt att på endera sidan om malmlagret upp- 

 täcka någon ny och obekant f}Midighet, här blif- 

 vit anlagda under den tid dessa grufvor ännu 

 voro under arbete. Flera omständigheter synas 

 dock med hög röst hafva bordt uppmana dertill, 

 ty likasom den malmfyndighet, som i det på 

 1830 talet drifna Finngrufveschaktet påträffades, 

 i förening med det icke obet3'dliga kompassdrag, 

 som hela vägen påhåller från nämnde schakt till 

 ångmachinshuset vid JNyköpingsgrufvan, låta för- 

 moda tillvaron af en uthållande malmparallel på 

 denna nordvestia si(hin om den gamla grufve- 

 sträckan, likaså tillkännagifver en jemnförelse 

 mellan Östra Brottgrufvans och den gamla Bond- 

 grufvans lägen, att äfven på den S3^döstra sidan 

 en dylik parallelfyndighet sannolikt är för handen. 



Dereniot hafva några få fällorter på olika 

 djup blifvit indiifne, i ändamål att efter försig- 

 gången afsättning i båda grufvestossarna af vissa 

 för grufvebygguadens stödjande behöfliga malm- 

 pallar eller malmband, ånyo kunna uppslå fyn- 

 digheten till så stor utsträckning som möjligt och 

 sedan genom dessa orters afstrossning i jemnbredd 

 med grufvebottnen utanför förskaffa sig en fyll- 

 nad i det årliga malmbehofvet. Sådane fältorter 



