342 



lida säkeihct. JNäniiide är pali äfiades neiuligtMi 

 på iiiigefiir 80 fuiiuiars afvägniiig fii blott 10" 

 från våglinlen mot söder .stupande skölfylliiing 

 af samma hcskalFenhet, som den hvilken några 

 år fornt blifvit fuinieii i Nvköpingsgrufvan på 

 100 faranais djup. Denna sköl, hvilken här lik- 

 som der l)eslod af en hreecielik, med talrika hå- 

 ligheter uppfyll'.], gyttiing af gröngrå, stundom 

 chloritartad, lera, qvarz, kalkspat och litet berg- 

 kork, blef några år derefter öfverallt fullständigt 

 genomgången, och befanns då, med en mägtighet 

 vexlande på olika ställen mellan ^ och 6 fot, öf- 

 vertvära hela grufvebottnen och ingå i alla der- 

 varande, så fyndiga, som of_yndiga, väggar. Den 

 malm, som närmast under skölen anträffades, 

 hade märkbart föi ändrade egenskaper: blandad 

 med svafvelkis och i öfrigt alldeles uppfylld med 

 släppor och lossnoi-, måste den såsom oduglig helt 

 och hållet bortsofias, men återtog likväl efter nå- 

 got mer än 1 famns sänkning sitt föna skaplynne. 

 Den närniasle olägenhet, som af den genom- 

 gångna skölen förorsakades, var ett ovanligt }'m- 

 nigt vattentillopp (ojemnförligt mjcket starkare, 

 än samma sköl medförde i JN^^köpingsgrufvan), så 

 att pumparne oupphörligt måste arbeta, för att 

 iiålla grufvan läns, men sänkning detta oaktadt 

 ej kunde drifvas medelst tillmakning, såsom förut 

 vanligt varit, utan måste verkställas genom sj)räng- 

 ning, hvilket föll sig både långsammare och dy- 

 rare. Men ännu en annan olycka af vida betänk- 

 ligare natur för framtiden, än denna vattenök- 

 ning, förorsakades deraf, att den liggande, till 

 sin sammansättning så ytterst bräckliga, skölen 

 tvärt afskar så väl malm, som omgifvande gång- 

 art, hvarigenom följaktligen icke blott de qvar- 

 lemnade pelarne, utan alla grufveväggarne i or- 

 dets egentliga bemärkelse beröfvades allt fotfäste 



