360 



Så som rullstens-iuassan nu förekommer i 

 de undre lagren, är den fuklig eller våt, och 

 stenarne på ytan öfverdragne med ett, en eller 

 par millimeter tjockt, lätt afsköljbart, lerlikt 

 slamm. Detta utgöres dock endast af en ytterst 

 fin sand, och saknar lerans bildbarhet och sam- 

 manhang, samt S3'nes blott utgöra det material, 

 som af rullstenarnes gnidning och nötning bildats 

 och ofvanifjån nedträngt mellan stenarne. Mel- 

 lanrummen äro för öfrigt antingen tomma eller 

 upptagne af smärre rullstenar, eller af grus — 

 allt efter olika skiktvexlingar. 



Inga spår till leniningar af djur eller växter 

 har jag någonstädes förmätt upptäcka i detta 

 lager, men det lerlika slammet förtjenade att med 

 mikroskopet undersökas. 



Rullstenarnes form äger här, likasom annor- 

 städes, samma egendomliga prägel. Den största 

 delen deraf är mer eller mindre atlång eller oval, 

 och plattad å 2:ne motsatta sidor 5 denna form 

 tyckes h varje individ deraf mer eller mindre 

 hafva uppnått eller sträfvat till. Likväl är 

 detta förhållande mycket beroende af stenarnes 

 olika natur, hårdhet och ursprungliga form. Der- 

 jemte modifieras dessas former, såsom det tyckes, 

 af de närmare eller fjermare afstånd från hvilka 

 rullstenarne härstämma, så att de som blifvit 

 långt ifrån hitförde (ss. Elfdalsporfyr, äldre röd 

 sandsten m. fl.) alltid äro de, som bäst uppnått 

 den omnämnda hufvudformen. Angående till- 

 rundningssättet har jag trott mig böra urskilja 

 följande hufvudformer: 



a. Väl rundade, hvilkas form i mer eller mindre 

 fullkomlig grad uppnått den aflånga och plat- 

 tade formen, och till ytan äro öfverallt 

 jemt tillrundade. Ytan af dcvssa är mången 



