303 



Rullsteiiarne ligga för öfrigt icke oredigL ho- 

 padej de ligga i allmänhet hvilande ined de 

 plattade sidorne vettande nedåt och uppåt, och 

 efter sin längdaxel utsträckte i åsens riktning *) 

 eller i N. till S. Detta läge tillhör äfven rull- 

 stenarne i de öfrige af mig besökte åsarne i West- 

 manland o. 11. st. 5 och häntyder att deras nu- 

 varande läge icke orsakats af vattenströmmar från 

 N. till S. utan från V. till Ö. eller tvertom. 

 De intaga denna ställning, antingen de ligga 

 hvilande på hvarandra eller äro mellanlägrade 

 med grus, och, så vidt jag kunnat utröna, äro 

 äfven rullstenarne i de yngre sand- och gruslagreii 

 merendels aflägrade i denna riktning. Detta afläg- 

 ringssätt häntyder äfvenledes, att rullstenarne af- 

 lägrats under vatten, ty under andra förhållanden 

 antaga de säkerligen ej detta läge. Endast långa 

 tiders mäktiga vågsvall kunna sammanjemka dem 

 på detta sätt, äfvensom inlägra smärre ruUstens- 

 eller grusbäddar mellan rullstensbankarne, samt 

 införa grus och fint slamm i slenarnes mellan- 

 rum. Allestädes der ruUstensbäddarne varit till- 

 gängliga att se i prolil, har jag derjemte funnit 

 dem utmärkt tydligt skicktade **). 



De bergarter, hvaraf dessa rullstenar utgöra 

 större eller mindre profbitar, anser jag vara af 

 stor vigt att få bestämda och så vidt som möj- 

 ligt hänförde till de fasta hällar (moderklyfter), 

 hvarifrån de härstamma. För många enskilda 

 deraf är det väl icke möjligt, men största mäng- 



Betraktas rullstenarne å en hafs- eller Sjöstrand , ligga de 

 alltid med sin längsta axel parallelt med stränderne. 

 Undersökningar å sandäsarne ske bäst höst- eller vår- 

 tiden, då lagren af /"ro.t/ äro s^immanhängande. Sommar- 

 tiden rasa griislagren så öfverända, att skiktningen Mir 

 svär alt iakttaga. 



