369 



derklyfter äro mig foga bekante, men bland 

 de flere hundrade, som man här af dessa berg- 

 arter kunnat utsökaj kan man dock någorlunda 

 tillskapa sig en bild af den fasta bergmassans 

 utseende. 



Qvarzxten utgöres af eii tät, kornig qvarz- 

 massa, b vilken i form af ådror eller sprickfyll- 

 ningar genomträngt en chocoladbrun bergart och 

 med denna bildat en fullkomlig qvarzhreccia*). 

 Qvarzmassans struktur är alldeles olika den van- 

 liga korniga qvarzens, derigenom att den alltid 

 synes afsatt åt tvenne sidor från sprickans midt. 

 För öfrigt förändras bergartens utseende högst be- 

 tj^dligt. Den bruna bergarten utgör ofta en rik- 

 lig gneiss, eller är granitartad, och utmärkes då 

 af en mönjeröd orthoklasj men qvarzens struktur 

 och arternas öfvergångar sinsemellan hänföra dem 

 likväl till samma bergart. Efter alla anledningar 

 anser jag denna bergart härstamma från Norrige 

 omkring Trysildelfven , ehuru dess förekommande 

 derstädes ej är mig tillräckligt bekant**). 



De häraf föiekommande rullslenarne äro från 

 I till 2 fots diameter till hvarje grad af litenhet, 

 och alltid lätt igenkänliga. Dessutom har deras 

 rund ning en särdeles karakter, hvai-igenom man 

 ännu lättare återfinner dem. De äro nemligen 

 merendels föga runda eller ovala , utan synas från 

 början varit mycket kantiga och ojemna, men 

 dessa kanter och hörn äro nu bortnötte och af- 



I Denna bergart öfverensstämmer noga med gråvacke" 

 qvarziten vid Osterrode på Harz, der likväl hufvud- 

 bergarten utgöres af en lerskiffer, dä den här befintliga 

 tyckes närma sig chloritskiffer eWev en chlorithaltiggneissart. 



) Se Prof. ScHEERERS referat af Keilhaus Gwa Norvegica 

 i Leonhards Jahrbuch 1851 Pag. 273. 



K. V. Akad. Bandi, 185 i. 24 



