378 



förliAllandeii tydligt falla i ögonen, t. ex. när 

 sanden lorkal och sammansintrat *) i luften till 

 ett slags lös sandsten, då den lätt låter klyfva 

 sig efter glimmerbladens läge, det är efter skikt- 

 ytorne. 



Sanden är för öfrigt än jernn ocli likafärgad 

 i genomsnitt, än genomdrages den af rostbruna 

 hvarf, och dessa synas dä utefter skiktningen 

 såsom ränder eller Häckar (randig sand); än är 

 den åter styckevis helt rostbrun , hvilket mången- 

 städes torde härröra af jernhaltigt vatten, som 

 sednare genomsipprat sandlagret. Här och der, 

 särdeles i undre skikterna, upptager den en mängd 

 ruHadt grus och omvexlar dermed skiktvis; å 

 andra ställen innehåller den smärre och större 

 bäddar af rullsten. Deraf är detta lager ofta 

 ganska svårt att urskilja frän rullstenslagrets grus, 

 och blott genom noga uppmärksamhet på lager- 

 vexlingen har jag kunnat åtgöra hvilket af dessa 

 lager ifrågavarit .Detta lagers gula färg (ehuru 

 ej alltid att lita på) saknas hos rullstensgrusets, 

 eller egentligare, dettas linaste, rostiga fäi'gämne 

 är merendels der bortsköljd t. 



Lagrets mäktighet är, a här lemnade profilen, 

 ej mera än högst 5 — 6 fot t. ex. vid K — L å profil 

 I; å andra ställen har jag mätt det 8 till 10 fot. 



De inneslutne rullstenarne tillhöra samrna 

 rullstensarter, som det underliggande lagret, om 

 än de möjligen skulle förekomma i andra pro- 



*) Vissa skikter af denna sandart sammansintra till ett 

 slags lös sandsten, hvilken jag likväl icke funnit vara 

 på något sätt skiljd (rån andra delar af samma lager, 

 utan sammansintrandet torde härröra af infdtration frän 

 ofvanliggande lager och utgöres bindemedlet än af jern- 

 oxidhydrat, än af kalkhaltiga ämnen. På profilen I äro 

 likväl dessa sandskikters gränsytor angifne. 



