395 



lerans, olikformiga läcje utmed Ascii. Det skulle tyc- 

 kas, att. eu lera, afsätlande sig ur ett stillastående 

 eller åtminstone långsamt framskridande vatten, 

 likt våra sjöais, borde aflagra sig något nära jemnt 

 eller likformigt, och i följe deraf de mot åsens 

 sidor utgående delarne någorlunda befinnas i 

 nivå sinsemellan, men detta synes icke, såsom af 

 hosgående profiler visas, vara fallet. Lerlagren fela 

 helt och hållet på några lägre delar af åsen, un- 

 der det att de till 1 a 2 fots mägtighet jeninL 

 öfvertäcka andra, 100 — 150 alnar derifrån atlägsna, 

 vida högre belägne delar af densamma. På pro- 

 filen II fattas dessa leror, äfvensom gul sand m. 

 m., på den lägre södra delen af åsen, men åter- 

 finnas högt upp på den norra ändan. Ett stj^c- 

 ke af åsen mellan profilerna I och II, ännu 

 lägre än här lemnade profiler , saknade äfven helt 

 och hållet nämnde leror, så att man kunde vara 

 böjd att anse delvisa höjningar och sänkningar 

 sed na re hafva inträffat. 



Men efter hvad jag å andra åsar erfarit, är 

 detta ett allmänt fenomen, orsakadt af vatten- 

 strömningar, som, sedan sand- och lerlagren en 

 gång atlagrades, af vissa förändringer i riktning, 

 åter bortförde dem å några ställen, lemnande dem 

 qvar i vikar och der lugnaie vatten uppstod. 



IV. Mullblandad sand och rullsten. 



(a och b på Prof. I, II, III.) 



De lägre såväl som högre delarne af den ås- 

 sträcka, som upptages på hosgående profiler, täckes 

 af ett mer eller mindre mägtigt lager af rullstens- 

 förande sand, hvars studium dock ej blef så fuU- 

 bordadt som jag önskade, och om hvars rätta 



