5 1^2 



i en viss orubblighet, som höll honom qvar på en en- 

 gång gifven vetenskaplig ståndpunkt. Ur hans skrifter 

 framlyser en stor vördnad för det redan gifna, och, 

 hvarje gång någon äfven ringa afvikelse derifrån erbjuder 

 sig, en viss försagdhet som är anmärkningsvärd nog 

 bredvid hans, för den tiden, vida mindre tacksamma 

 försök i den anatomiska undersökningen. Måhända blef 

 honom valet för svårt mellan den Linneiska skolans me- 

 thod och den nya för hvilken Cuvier trädde i spetsen, 

 och med hvilken han under hela sin lefnad aldrig blef 

 riktigt försonad. 



Men äfven andra förhållanden voro egnade att draga 

 Rathke från författarebanan. Med en mer än vanligt 

 vidsträckt allmän bildning förenade han mycken praktisk 

 duglighet och karaktersfasthet och blef derföre som oftast 

 anlitad i allmänna hvärf, samt utsågs, ej mindre för sina 

 kunskaper än just för dessa egenskaper, till lärare vid 

 det tilltänkta Universitetet i Christiania. Utnämnd 18 10 

 till Professor i Naturhistoria vid Universitetet i Köpen- 

 hamn, men under följande året sänd till Nordlanden för 

 fiskerierna och handelsförhållanderna derstädes, öfvergick 

 han 1813 till Christiania Universitet såsom Professor i 

 Zoologi. Det var en tid, då alla krafter behöfdes för 

 att hålla vid magt det unga lärdomssätet, och Rathke 

 synes icke hafva sparat sins. Han bistod med ifver vid 

 undervisningen i mer än ett, för hans vetenskap mer 

 eller mindre främmande ämne, tjenstgjorde under flera år 

 som Professor äfven i Botanik, men skänkte sin lön der- 

 för till den botaniska trädgården, och åtog sig dessutom 

 mångfaldiga uppdrag, t. ex. utarbetandet af betänkandet 

 om hafsfiskerierna, vid den i Eidsvold nedsatta komité för 

 det inre. Så blef han, alltför hemmastadd i praktiska 

 embetsgöromål, småningom främmande för vetenskapen, 

 som också längesedan hade lemnat den ståndpunkt på 

 hvilken han ännu ständigt befann sig. Men att han eljest 



hade 



