^1 



sedan af salpetersyra, icke mera kan utfälla nå- 

 got surt salt. Denna massa innehåller lik val så- 

 väl molybclensyra som fosforsyra och förhåller 

 sig vid upphettning på samma sätt, som i det 

 föregående blifvit anfördt. Qvantiteten af det 

 som sålunda icke fälles, är dock ganska ringa i 

 förhållande till hvad som blifvit fäldt; men fram- 

 tida försök måste närmare utreda orsaken till dessa 

 skiljaktiga och, såsom det ännu tyckes, hvarandra 

 motsägande förhållanden. Sannolikt spelar fosfor- 

 syrans olika tillstånd, antingen den förefinnes så- 

 som a-, b- eller c-fosforsyra , en ganska vigtig rol 

 uti dessa föreningar. 



Vi begagnade oss af denna method för att 

 framställa den gula olösliga föreningen, på det 

 vi skulle vara säkia att vi erhöllo ett fullkomligt 

 rent preparat. Enligt hvad vi likväl nedanföre 

 skola finna af analyserna, synes det alt man kan 

 bereda sig detta salt ganska enkelt på följande 

 sätt: Man upplöser molybdensyra uti ammoniak, 

 — h varvid ett öfverskott af alkali icke medförer 

 någon olägenhet — , sätter till den klara lösnin- 

 gen några droppar af en c-fosforsyrad natronlös- 

 ning, uppvärmer alltsammans och tillsätter der- 

 efler ett öfverskott af någon utaf de ofvananförda 

 syrorna. Dervid faller det gula saltet med full- 

 komligt desamma egenskapei'. — Lösuingarnes upp- 

 värmning före tillsättandet af syran, tjenar icke 

 till något annat än på det att fällningen måtte 

 ske fortare och fullständigare. För att afgöra dessa 

 sallers sammansättning hafva vi gjort följande qvan- 

 titativa analytiska bestämmelser. 



Analysen I. 1.2258 grm gult salt, beredt en- 

 ligt den först anförda methoden, torkadt vid 

 +100*^ C, gaf, efter glödgning och ny behandling 

 af ålersloden med salpetersyra, 1.1095 giin molyb- 



