54 



lösningen utspädd, så föilorai dei\ uli köld all- 

 deles den gula färgen och blifver färglös, men 

 uppvärmer man den, så blifver den ånyo gul. 

 Afdunstar man denna, af salpetersyra mycket suia 

 lösning, så får man, sedan den hlifvit mycket 

 concenlrerad, kristaller, hvilka under mikrosko- 

 pet visa sig utgöras af små rhomboedrar. Men 

 denna förening har likväl blott en ringa bestän- 

 dighet, ty då massan drager vatten till sig, lösa 

 sig först alla dessa kristaller och i deras ställe 

 utkristalliserar en annan förening uti reguliära 

 octaedrar. Dessa bada salter äro ganska lättlösta 

 men beklaejli^tvis äside vi af dem en alltföi' liten 

 qvantitet i rent tillstånd för att dera anställa en 

 analys. 



Afdunstar man än vidare, så öfvergår det 

 gula kristalliniska saltet efterhand i samma okri- 

 stalliniska »ula förenin», som vi ofvanföre om- 

 nämnt vid behandlingen af raolybdensyra med 

 fosforsjTa. 



Behandlar man det gula saltet i värme med 

 kali uti öfverskott och fortfar dermed så länge 

 tilldess att vätskan icke mera luktar ammoniak, 

 under hvilken tid den äfvenledes får afdunsta, 

 så får man en färglös lösning. Sätter man sal- 

 petersyra till denna lösning, så uppstår en gul 

 kristallinisk fällning, så snart vätskan antagit en 

 sur reaction, hvilken är olöslig i ett öfverskott 

 af syra. Denna fällning kan man uppsamla och 

 tvätta på samma sätt, som redan förut blifvit 

 för ammoniaksaltet angifvet. 



Detta vackert gula salt kristalliserar i små 

 fyrsidiga prismer, med fvrsidig tillspetsning; är 

 olösligt uti vatten. Det förlorar vatten uti glödg- 

 ning, smälter, och stelnar kristalliniskt och med 

 gul färg vid afsvalning. 



