64. 



gjorde elt vigtigt inkast emot ett ifråa detta håll 

 härledt atomvigtstal. 



Emedlertid synes det häraf tydligen, att 

 molybdensyran, äfven vid den strängaste hetta 

 som glas uthärdar, ej kan af vätgas complett re- 

 duceras till sin lägsta oxidationsgrad, samt följ- 

 aktligen än mindre till metall. Dessutom vill det 

 synas såsom vore det af behofvet påkalladt att 

 ifrån strängt qvantitativa företeelser granska mo- 

 lybdens syrsättningsgrader och på det nogaste be- 

 stämma ej blott livilka de äro, ulan äfven un- 

 dersöka deras förhållanden. En sådan undersök- 

 ning skall utan tvifvel nu blifva så mycket lät- 

 tare, sedan Berzelius uti sitt i vår inledning an- 

 förda aibete, anvisat den väg, som dervid bör 

 beträdas samt äfven till betydlig del banat den. 



Försök med svafvelväte. 



Ehuruväl de försök vi gjort med att låta 

 svafvelväte inverka på såväl molybdensyra, som 

 neutralt och trefaldt surt kalisalt, icke ledit till 

 målet, torde de dock i något hänseende tillkän- 

 nagifva intressanta företeelser för denna metall, 

 h vårföre vi ock nu skola redogöra för dem. 



Molyhdensyrans förhållande till svafvelväte. 2.739 

 förut torkad och glödgad molybdensyra behand- 

 lades uti elt rcductionsrör med torrt svafvelväte. 

 Så snart svafvel vätet kom i beröring med syran, 

 inverkade den derpå och molyhdensyrans hvit- 

 gula färg öfvergick till svart. Dervid utvecklades 

 värme och efter en kort tid tycktes inverkan 

 vara slutad. Uppvärmer man nu kulan, så bil- 

 das och bortgår genast mycket vatten och svaf- 

 vel, hvarunder svafvelvätets inverkan är sä stark, 

 3tt, då man blott använder en lindrigare gasström, 



absorberas 



