67 



alldeles mörkt rödbrun färg. Massan uppvärmde 

 sig härvid, men efter en tid kallnade den. Re- 

 ductionskulan uppvärmdes nu, h varvid mycket 

 vatten bildade sig och svafvelvätet absorberades 

 med sfidan begärlighet att icke en enda gasblåsa 

 gick oabsorberad genom apparaten. I början be- 

 höfver man derföre blott förmedelst en ganska 

 lindrig värme understödja sönderdelningen , men 

 efterhand kan man höja temperaturen, så att den 

 till slut är vid ful! rödglödgning. En del af 

 massan smälter dervid, under det att en annan 

 del är osmält. Ehuruväl inverkan i början af 

 operation är ganska häftig, aftager den likväl snart 

 och det går ytterst långsamt att bringa den till 

 slut, d. v. s. att bringa den derhän, att icke nå- 

 got vatten mera bildas. Då detta är händelsen 

 kan man låta alltsammans afsvalna, men härvid 

 företedde sig för oss det egna fenomenet, att allt 

 genomströmmande svafvelväte ånyo absorberades 

 för någon tid, så snart massan afsvalnat till en 

 bestämd temperatur. Denna condensering af vä- 

 tesvaflan iakttogo vi först, då detta försök gjor- 

 des; likväl förmoda vi att samma condensering 

 var uti det föregående försöket orsaken till att 

 vigten af svafvelmolybden icke kunde tagas med 

 fullkomlig skarphet. Då ett fel måste för försöket 

 uppstå genom denna s va fvel vätegasens condense- 

 ring, utdrefvo vi svafvelvätet utur apparaten först 

 raed kolsyra, hvarvid vi uppvärmde kulan, och 

 sedan med torr atmosferisk luft. Oaktadt vi läto 

 kolsyregasen under en timmes tid genomströmma 

 apparaten i värme, luktade den likväl ständigt 

 af vätesvafla; men vi kunde dervid icke förmärka 

 den ringaste utveckling af svafvelsyrlighet. Sedan 

 detta försök var slutat, efter att hafva fortfarit 

 lika lång tid, som försöket med molybdensyrans 



