69 



alldeles desamnie tenomeniM, som (örsökel med 

 det iieuLiala kalisaltet. Sedan svafvelvatet blifvit 

 ledt under 10 timmars tid i värme öfver saltet 

 och blott en högst obetydlig skillnad visade sig 

 äga rum emellan tvenne på hvarandra följande 

 vägningar, ansågo vi försöket såsom afsluladt, 

 isynnerhet som glaset efter denna lid var mycket 

 angripet af den partiell smälla massan. Denna 

 massa behandlades på alldeles samma sätt, som 

 uti det förra försöket. De qvantitativa talen voro 

 följande: 



2.5117 grm KMo' vägde efter slutad behand- 

 ling med vätesvafla 3.030 grm och deruti fanns 

 2.1656 grm 2.1656 grm MoS^ 



100 delar KMo^ vägde således, efter slutadt 

 försök, 120.635 delar och uti dessa sednare föte- 

 funnos 86.221 delar MoS^ 



De qvantitativa talvärden, som vi, vid dessa 

 sednast anförda trenne försök, erhållit, äro svåra 

 alt förklara och sammanbringa till lullkomligl 

 noggranna öfverensslämmelser med theoretiska 

 åsigter. Orsaken dertiil är ej blott att reduk- 

 tionskulans glas blifvit af den partiell smälta 

 mässan angripet, hvarigenom en afvikelse ifrån 

 det theoretiska värdet uppkommit, utan äfven, 

 emedan fenomenets förklaring är utaf en mera 

 invecklad art, så att det, för dess fullständiga 

 förklaring, varit nödvändigt att äfven qvantitatiit 

 bestämma alla de beståndsdelar, h vilka med vat- 

 ten utdrogos utur massan, efter slutad operation 

 vid behandlingen med vätesvafla. Då detta lik- 

 väl icke stod i strängt samband med hvad som 

 utgjorde hufvudsakliga föremålet med dessa för- 

 sök, gjorde vi icke dessa analytiska bestämmelser 

 och detta så mycket mera, som vi i sådant fall 

 sett oss nödsakade att qvantitatiit ingå iili helt 



