75 



H. RosE*), som törut analytiskt undersökt 

 och till dess sammsnsättning bestämt denna för- 

 enings art, angifver tvenne analyser med följande 

 procentiska chlorvärden 



34.295 och 35.001. 



Denna molybden-biaci-chlorid bildar gulaktigt 

 hvita, vackert glänsande blad, hos h vilka man 

 icke, äfven med en starkt förstorande mikroskop, 

 kan upptäcka någon kristallform. 



Oaktadt vi flerfalldiga gångor framställt denne 

 biacichlorid, hafva vi likväl aldrig kunnat för- 

 märka alt någon annan chlorförening samtidigt 

 bildas. Ehuruväl, såsom vi sett, en svårighet 

 ligger uti ett säkert bestämmande af chlorhalten, 

 till följe deraf att raolybdensyrad silfveroxid fal- 

 ler tillsammans dermed, tro vi dock att förnäm- 

 sta orsaken till skiljaktigheten emellan öfverens- 

 stämmelsen uti det beräknade och funna resulta- 

 tet ligger uti svårigheten att framställa en före- 

 ning, som är fri ifrån all inblandning af fri mo- 

 lybdensyra. Då molybdenbiacichloriden är full- 

 komligt ren, löses den uti vatten alldeles klart; 

 men detta är höjist sällan fallet och vanlis^tvis är 

 lösningen något opaliserande. Är detta det verkliga 

 föihållandet, så förklaras deraf ^anska väl hvar- 

 före såväl H. Rose, som vi erhållit en för ringa 

 chlorhalt. Dessutom förklaras deraf en annan 

 omständighet: då man leder torr vätgas öfver 

 biacichloriden och uppvärmer den helt lindrigt, 

 så förflygtigas den nästan helt och hållet, och 

 blott en ringa återstod lemnas dervid, hvilken då 

 enligt all sannolikhet utmärker qvantiteten af den 

 fria molybdensyra, hvaraf biacichloriden varit 

 förorenad. 



*) -PoGGENDOBFys Aiin, 1837. B. XL, s. 399. 



