77 



A. som ulgöres aF biacichlorideii, löser sig utan 



färg uti vatten. Den deiiqvescerar uti luften; 



B. som bildar små mörkbruna glänsande nålar, 



löser sig med blä färg uti vatten, ocb ge- 

 nom tillsats af ammoniak, fälles en brun- 

 röd oxid utur denna lösning 

 c. förändrar sig icke uti luften; har en svart 

 färg; angripes blott mycket långsamt af 

 alkalier; tyckes vara olöslig uti vatten. 

 D. löses lätt uli vatten; lösningen blifver efter 

 band blå; ammoniak åstadkommer icke 

 någon fällning uti dess upplösning i vatten. 

 Dessa uppgifter äro väl högst ofullständiga 

 och utreda föga i afseende på molyhdens chlor- 

 föreninsfar. Vi hafva emedlertid ansett oss böra 

 framlägga det lilla, som af oss blifvit uppraärk- 

 saramadt, såsom åtminstone utvisande att vi ännu 

 icke fullkorn lisrt känna chlorns förhållande till 

 molybden samt alt detta förhållande är i behof 

 af en grundlig undersökning. 



Försök med svafvelmolybden. 



Utgående ifrån den omständigheten, att svaf- 

 velmolybden kan vid upphettning, under tillträde 

 af luften, efter hand syrsättas till molybdensyra, 

 uppgjorde vi följande theori. Kunde vi på arti- 

 ficiell väg bereda oss en svafvelmolybden, som 

 ägde samma sammansättning, som den naturliga, 

 och förvandlades denne vid röstning fullständigt 

 uti molybdensyra, som återstod, samt uti svaf- 

 velsyrlighet, som bortgick, så var att förmoda, 

 att en fullkomligt god och säker atomvigt för 

 molybden skulle kunna beräknas på grund af 

 skillnaden uti vigt hos den använda svafvelmo- 

 lybden och den utvägda raolybdensyran. A priori 

 kan man icke invända något emot denna metod; 



