79 



Sedan ren svafvelmolj/bden var beredd, ut- 

 förde vi försöket vidare på följande sätt: Vi in- 

 lade lilet asbest uti ena ändan af ett tort rör, 

 som på midten var utblåst till en kula. Röret 

 tarerades derefter med dess asbest och svafvel- 

 molj^bden invägdes uti dess kula- Derpå upp- 

 hettades röret med dess inneliggande svafvelmo- 

 Ijbden uli en ström af torr vätgas, h var vid litet 

 vatten bortgick, som ännu, oaktadt torkning un- 

 der luftpump, vidhängde svafvelmolybden. Någon 

 utveckling af svafvelsyrlighet kunde härvid icke 

 förmärkas, men hade svafvelmolybden förut icke 

 Llifvit torkad öfver luftpump, sä var detta alltid 

 händelsen. Sedan svafvelmolybden på detta sätt 

 blifvit fullkomligt torkad, utdrefvo vi vätgasen 

 med torr atmosferisk luft och bestämde ännu en 

 gång vigten af svafvelmolybden. Skillnaden emel- 

 lan första och andra vägningen utgjorde aldrig 

 mera än 1 å 2 millisiram. Derefter förbundo vi 

 med en sugapparat den ändan af glasröret, hvar- 

 uti asbesten befann sig, upphettade glaskulan med 

 en liten enkel spritlampa och läto vanlig fuktig 

 atmosferisk luft stryka öfver svafvelmetallen och 

 först vid slutet af röstningen läto vi torr luft 

 stryka deröfver. Så länge röstningen pågår är 

 det icke nödigt att hafva någon högre värme, 

 ulan blott att litet emellanåt omskaka innehållet 

 uli kulan, på det att alltid en ny yta måtte 

 blifva utsatt för inverkan af atmosferiska luftens 

 syre. Underlåter man detta försigtighetsmått, så 

 o m si u tes en del af den ännu orostade svafvel- 

 molybden med bildad molybdensyra, som seder- 

 mera förhindrar luftens åtkomst åt andra orostade 

 delar af svafvelmolybden. Att detta varit för- 

 hållandet skola vi framdeles ådagalägga. Låter 

 man torr luft ända ifrån början stryka öfver 



