84 



äter hatVa genom analys af svafvelqvicksilfVet be- 

 stå n]L svaflets atom vigt att vara jemt 200. Den 

 utgångspunkt, livarpå Erdmanns och Marchands tal 

 hvilar, står i samband ej allenast med qvick- 

 silfrets atomviststal, utan förutsätter dessutom att 

 hafva en ifrån mekaniskt inblandad qvicksilf- 

 ver fullt fri cinober, och då något prof af dem 

 ej blifvit i denna riktning gjordt, anse vi afven 

 att deras bestämmelse af svaflets atomvigt, oaktadt 

 hafvande mycken sannolikhet för sig, dock hvilar 

 på en sådan grundval att den ej obetingad kan 

 antagas. Hvad åter Berzelu atomvigtstal för sval- 

 let beträffar, så gjorde vi oss det inkastet, att 

 möjligtvis, vid försöket till dess bestämmelse, nå- 

 gon ringa qvantitet chlorsilfver blifvit omslutet af 

 bildadt svafvelsilfver, som sålunda förhindrat allt 

 chlorsilfvers förvandlande till svafvelsilfver. Vi 

 hafva derföre i ett försök behandladt 5.5967 grm 

 chlorsilfver med vätesvafla och erhållit 4.8395 2:rm 

 svafvelsilfver, h vilket, med antagande af de Ber- 

 zelianska atomviglerna för chlor och silfver, leder 

 till en atom vigt för svaflet =200.71. Då dessa 

 4.8395 grm AgS oxiderades och löstes i ren salpe- 

 tersyra, visade sig likväl en liten portion bliiva 

 olöst, hvilken utgjordes af Ag^l, som varit inblan- 

 dad uti AgS, hvarigenom således det af oss funna 

 talet 200.71 för svaflets atomvigt vore för högt. 

 "Vi hade ämnat att i sammanhang härmed fullfölja 

 utredandet af denna fråga, svaflets atomvigt, men 

 hafva, till följe af mellankommande hinder nöd- 

 sakats att dermed afstadna. Emedlertid återstår 

 ännu delta sednare tal att med full nogffranhet 

 bestämma, hvarföre vi ock, vid anförandet af alla 

 utaf oss gjorda försök med molybdens föreningar 

 och dessas beräkniugar, framställt de thcoreliskt 

 dragna resultaterna under antagande af de båda 



