157 



a är en t^alvanisk stapel, från hvars 

 poler två ledningstrådar utgå till c 

 och b. Frun c och b utgå vidare 

 fyra ledningstrådar ce, ef, hg och hh 

 till en raagnetometer vid h. Den- 

 na magnetometer, som nogsamt är ^ 

 skyddad för luftdrag och uppställd 

 på ett fast sta ti f, är omgifven med 

 tvä lager af öfverspunnen koppar- 

 tiAd, hvilka hvar lör sig bilda en 

 sluten ledning af flere parallelt 

 med h varandra liggande omvind- 

 ningar. Nu förenas ce och hg med 

 det ena af dessa lager och ef och 

 bh med det andra, på sådant sätt, 

 att en från c till e gående elektrisk ^ 

 ström skulle komma att gå omkring ' 

 den i magnetometern befintliga mag- 

 netnålen i riktningen nmlp och en 

 ström, som genomlöper lednings- 

 tråden ef från c till /*, i motsatt di- 

 rektion d; v. s. i riktningen flmn. Emellan c och 

 d är en slags rheostat infogad, bestående af några 

 bredvid hvarandra uppspända trådar af nysilfver, 

 hvarigenom ledningsmotståndet i tråden cenmlpgh 

 efter behag kan förändras. Den från stapeln a 

 utgående hufvudströmmen delar sig nu vid c och b, 

 så att en del deraf går genom ledningen eenmlpgh 

 och den andra genom ledningen cfplmnhb. Med 

 tillhjelp af rheostaten kan motståndet i den för- 

 sta af dessa ledningar så afpassas, att all inver- 

 kan på magnetnålen af de två, omkring magneto- 

 metern i motsatt direktion gående, hufvudström- 

 marne upphäfves. Det är tydligt, att om de två 

 hufvudströmmarne för en gifven strömstyrka upp- 

 iiäfva hvarandra, detta också måste äga rum för 



