160 



ningstråden, hvars motslåiid är r, gående ström- 

 mens inverkan på nålen, och den sednare med 

 inverkan af den ström, hvars motstånd är r . Voro 

 de två trådlagern till alla delar lullkoraligt lika, 

 så blefve naturligtvis ^=X. 



Nu äro ledningsmotstånden r och r så af- 

 passade, att de två från stapeln a utgående ström- 

 marne upphäfva h varandra. Man har således 



Insätter man härur värdet på fj. i eqvatio- 

 nerna (1) och (2), så erhålles 



(3) . A=:B, 



OCIl 



Rr 



(4) g= : ;;, 



K^X 



r rR \ 



Man ser häraf, att, om de två vid kedjans 

 öppnande och slutande uppkommande inductions- 

 strömmarne äro lika slora, deras inverkan på 

 magnetnålen måste vara densamma. Denna följd 

 af Ohms lag blef genom direkta observationer 

 bekräftad. 



4. 



I brist af tjenliga mätinstrumenter begagnade 

 jag mig af följande metod såsom den beqvämaste 

 för bestämmande af hufvudströmmens eller rättare 

 den derraed proportionella, inducerande ström- 

 mens intensitet. 



Äro r och r^ så afpassade, alt de två huf- 

 vudströmmarne upphäfva hvarandra och man der- 

 efter infogar vid c i ledningen ce ett motstånd />, 



hvarigenon» 



