102 



l<'dniiigsnio!st;''m(l<'l p iilgjordes iieniligeii af en 

 koppaiiiåd af cii och en lialC inelers längd al' 

 samma sJag, som den i Irådridlen d, hvilkeii var 

 öfver 300 meter lång. r var således äfveii om 

 man negligerar det ingalunda obelydliga molslåndet 

 i \indningarne omkiing niagnelonsetern, nier än 

 200 gånger så stort som p. Negligerar man nn 

 [R+r )p i nämnaren af föregående uttiyck och 

 sättes 2()0p = r = r^, hvilkel aj3jjroximati\ t är rik- 

 tigt, så finner man, alt felet icke kan vara slcuie än 



R—R' K 

 + 



~ /-IR \2 Ä' 



I00,|- + lj 



1 de följande observalionerne uppgår värdet 

 af delta uttiyck blott på ett ställe (dä en stor 

 liådrulie var infogad i den odelade ledningstråden) 



till inemot en half procent af förhållandet — • 



Vid de andra observalionerne ligger A^ärdet deraf 

 betydligt under denna gräns, och det är derföre 

 icke nödigt att derpå fäsla något afseende. Den 

 en och en half meter långa koppartråden \ar med 

 sin ena ände beständigt fästad vid r och for ström- 

 slyrkans mätande behöfde man blott skilja ce från 

 c och i dess ställe nedsätta trådens andra ände 

 samt observeia det derigenom förorsakade utslaget, 

 sedan magnetnålen kommit till hvila. Slrömstyr- 

 kan uppmälles på delta sätt vanligen två eller tre 

 gånger före och efter h varje försök och deraf togs 

 medium. 



Då molsl anden 7' och r^ måste vara näslan 

 lika, på det alt de två hufvudströmmarne skulle 

 kiMina upphäfva hvarandia, och vid (/ en Iråd- 

 lulle med betydligt ledningt^motstånd var infogad, 



