196 



mor, Elisabeth Dorothea, dotter af Häradsliöf- 

 dingen Sjösteen, födde sonen Jöns Jakob, d. 29 

 Äugusli 1779. Tidigt blifven eiika, med två små 

 barn, trädde hon i nytt äktenskap 1785 med 

 Pastor i Tyska församligen i Norrköping, Andreas 

 Ekmarck, som snart kallades till Kyrkoherde i 

 Ekeby och Rinna. Underrättelsen om detta ön- 

 skade ombyte från stadslifvet till landets otvun- 

 genhet, blef med en viss högtidlig öfverraskning 

 meddelad den sitt späda bain ammande modren, 

 som deraf blef så djupt till glädje röid, att hon 

 lades på sjuksängen, och, efter få dagar, i grafven. 

 Ännu hugnadas dock de moderlösa med vård af 

 den hädangångnas syster, Flora Sjösteen, till dess 

 hon blef gift med Grosshandlaren Bromander, och 

 Ekmarck i tredje giftet 1791, skänkte barnen en 

 stjufmor, Maria Elis. Wistrand, enka med flera 

 barn. Nu blef dem huset för trångt, med 8sam^ 

 manbragta barn. De mest främmande, Jakob och 

 han syster, Flora Berzelius, emotfogos då af de- 

 ras morbror, Löjtnant Sjösteen, som förut hade 

 7 egna barn. 



Inom en så talrik barnskara kan, åtminstone 

 den, som icke genom blodsband hörer dit, icke 

 gerna förvekligas af öfverdrifven föräldrakärlek, 

 utan vanligen njuta fordelen af tillbakavisade an- 

 språk. På detta sätt tick också Berzelius lära sig 

 att vara nöjd med en sparsamt utmätt lolt, och 

 hade gagn deraf sin mesta tid, som han på detta 

 sätt gjorde sig oberoende af andra. Den 13-årige 

 gossen saknade emedlertid icke vissa omsorger för 

 sin uppfostran. Stjufifadren Ekmarck var en gud- 

 fruktig och länl man, undervisade sjelf i många 

 stycken, biträdd af sin egne äldste son, den se- 

 dermera mångkunnige Docenten vid Upsala uni- 

 versitet, Christofer Ekmarck, som alltför tidigt 



