203 



sedermera Professur Liljeblads deltagande för 

 Öslgölha landsmän, i allmänhet. Han lofvade 

 tillse, att Berzelius skulle vederlägga det dåliga 

 Testimonium han medförde från gymnasium, och 

 han höll ord. Likväl blef Berzelii vistande vid 

 universitetet i böijan utan nytta och utmärkelse, 

 i det han mera tillegnade sig bekantskaper än 

 kunskaper, och icke heller på första året aflade 

 något examensprof. Hans tillgångar voro nu ut- 

 tömda; och i väntan på understöd af något sti- 

 pendium, nödgades han åter förfoga sig till un- 

 dervisning för andra. En dylik befattning emot- 

 tog han ock hos Ryttmäs tåren v. Yhlen på Eg- 

 geby, i Östergöthland, för tvenne dess söner, 

 Christian och Bror. Pxesan från Upsala anträd- 

 des med en kassa som i Örebro var slut; och 

 ehuru det kan anses obetydligt att erbjuda gäst- 

 frihet vid sin sida i vagn, torde det fägna den 

 resande från Borås, Netscher, eller numera hans 

 afkomlingar att vela, det Berzelius sjelf anteck- 

 nadt denna välvilja af en obekant, som hjelpte 

 ynglingen fort resten af vägen. 



I v. Yhlens hus, der Berzelius stannade 

 qvar ett år, behandlades han som en medlem af 

 familjen, glädjande sig åt minnet af denna vi- 

 stelse, äfven derföre, alt han, för att kunna bi- 

 bringa vanliga kunskaper, måste uppvärma sina 

 egna, nog tillbakasatta. Med anledning alt söka 

 ett Strandbergskt stipendium begaf han sig åter 

 till Upsala, och erhöll det sökta 1798. Berzelius 

 erkänner, med ädel öppenhet, att han vid detta 

 tillfälle förbigick en skickligare kamrat, Törnqvist, 

 blott för det att denne var sednare inskrifven i 

 Medicinska Faculteten. 



Berzelii examenstid begynner nu, och har 

 det märkhga, alt från första anmälan om förhör. 



