204 " - 



misshaga d. v. Cliemie Professuren Joh. Afzelius. 

 Detta afskräckte likväl icke Studenten, utan fast- 

 mer uppsporrade honom alt tränga sig fram i 

 vetenskapen, om icke just i professorns ynnest. 

 Vid denna tid var åter den förr närade Järde 

 halfbrodern, Chpjstoffer Ekmarck en oförlruten 

 ledare af Berzelti framsteg, sjnnerligast i fysik, 

 kemi och humaniora. Tiden var ock gynnande 

 för kemiens theoretiska studium: det var parti- 

 striden mellan Phlugiston och Syrsättningslheorin, 

 och valet var l;itt, hvilken fana man skulle ställa 

 sig under. Också lyckades Beräet.ius, att vid 

 sina öfningar på laljoratorium, en dag framställa 

 syrgas, och med flere kroppars lysande förbrän- 

 ning deruti, förvåna medlaboranter, utan att med 

 upptäckten verka något gynnande intryck på den 

 lärare af hvilken han berodde. 



Han lemnade för en tid kemien, och med 

 den allvarliga och djuptänkande Georg Wahlen- 

 BERG vid sin sida, förvärfvade han denna försa- 

 kelse från andra bestyr, som anatomiens studium 

 i början ålägger. Denna vetenskap blef med delta 

 kamratskap, snart Berzelii trägnaste sysselsättuing, 

 och, lifvad af den oförgätlige Ad. Murray, gjordes 

 hastiga framsteg deruti. Öfrige föreläsningar inom 

 medicinska facultelen, såsom af Gust. Acrel, C. 

 P. Thunberg och Per Afzelius försummades icke 

 heller, så att man ägde förvänta, att den theore- 

 tiska examen för Doctorsgraden bordt vid denna 

 tidpunkt kunnat afläggas. Men brist på medel 

 att oafbrutet uppehålla sig vid universitetet, för- 

 anledde ytterligare uppskof; och Berzelius emot- 

 tog med eikänsla en inbjudning att tillbringa en 

 del af året hos förut omförmälte Bromander, i 

 granskapet af Medevi Brunn, hvilket besök hade 

 till följd att Berzelius blef känd af Brunns-Läkaren 



