210 ■ 



erbjöds atL deltaga med n. v. Öfver-Direklöien 

 G. M. ScHVARTZ i förediao öfver experiaieulal- 

 keniien, för slädens mera bildade publik. Dessa 

 höllos lörst på Riddarhuset (likasom LinNtEI före- 

 läsniiifjar, 1739), uch sedermera i de s. k. Kongl. 

 rummeii på operahuset. Men siim dylika föievis- 

 ningar blifvit hållna vintren förut, af Mineralogen 

 Sam. Bergman, saknades tillräckligt antal lärgiriga 

 åhörare, h vilka utgjordes mest af fruntimriierj så 

 kunde till slut kostnaderna icke betäckas. Förlu- 

 sten var gifven, då en alllid pålitlig och frikostig 

 vän, nu mera Bergs-Rådet Doctor äschan räddade 

 Berzelius och de dyrbaia instrumenlerna — från 

 uLpantning. 



Ett annat företag, hvaruti BepvZElius inleddes, 

 var ordnandet af en artificiel vattenberedning för 

 brunnsgäster i den s. k. Wernerska trädgården, 

 på Clara Norra Kyrkogata. Ställd under förste 

 Lifmedici Rungs och General-Direktör C. F. Schul- 

 ZENHEiMS inseende, hade denna inrätlning bättre 

 framgång än det förra bolagets; och var den för- 

 sta af detta slag i Stockholm. Utan stora anspråk 

 var dess rymliga blomsterbeväxta trädgård och 

 granrisbeskuggade gallerier lätt inbjudande och 

 mycket besökta. IJti samma Werners egendom 

 inreddes tillika ett rum till auditorium, der Ber- 

 zelius gaf föreläsningar i kemien åt ynglingar som 

 i hufvudstadeti studerade kirurgi. Men hans fö- 

 redrag, vid h vilka han saknade meddelandets 

 lampor, i det han ansåg utförlighet och fullstän- 

 dighet vara hufvudsak, hann efter första termi- 

 nen i 7 veckor, icke längre än alt afhandla affi- 

 niteterna. Åhörarnes låga ståndpunkt var icke 

 pröfvad, och ingen lärde någon ting, som han 

 skrifver, mer än han sjelf, som märkte att detta 

 afhandlingssätt icke var det rätta, Berzelius ef- 



