231 



penlianm, 1840, det tredje i Stockholm 1842, 

 det fjerde i Cliiistiaiiia 1844, ocli slutligen åter 

 i Köpenhamn, 1847. 



Hittills hade de flesta resorna skett för ve- 

 tenskapliga ändamål; men i den sednare gick 

 Berzelius andra triumfer till möte. Han for nu 

 icke heller ensam. Han hade till sällskap sin Fri- 

 herrinna, som hyllades vid hans sida såsom hans 

 älskeliga följeslagarinna genom lilvet. Sålunda, 

 då Berzelius ännu en gång skulle begifva sig till 

 Carlsbad och Töplitz, och der vid besökte Berlin, 

 Leipzig, Dresden m. fl. st,, emottogs han med 

 festiviteter af både Furstar och andra, likasom af 

 Studenters fackehåg och serenader alla aftnar. 

 Högtidligast blef dock de resandes vistelse i Bonn, 

 medan Drottning Victoria och Konuns: Fredrik 

 Wilhelm III af Preussen der nppehöllo sig, i an- 

 ledning af den stora musikaliska festen, som 

 egnades Bethowens minne, då hans staty aftäck- 

 tesj och pä concerten i Briihl hade Berzelius 

 nöjet erfara, huru en Svensk talang, M:ll. Jenny 

 Lind, inbragte ett annat slags ära åt Svenska nam- 

 net. Återvägen genom Götlingen framkallade ännu 

 ett fackeltåg och en hyllningssång. 



Men från Berzelii sista resa till Köpenhamn, 

 1847, daterar sig beklagligen den sjuklighet, som 

 öfverväldigade hans återstående krafter. Han var 

 redan i ett afmaltningstillstånd innan resan före- 

 togs, h vilken skedde landvägen, och hann ej län- 

 gre än till Jönköping, då han måste begifva sig 

 till Götheborg att på ångfaitjg komma sjöledes 

 till Danmark. Äfven här blef han stundom nöd- 

 sakad att gå ifrån de högtidligheter, som tillställdes 

 för Naturforskare-sällskapet. Vintern derpå begynte 

 en aflyning, som förlamade de nedre extremiteterna, 

 så att han, den verksamme mannen, nnder 8 



