240 - , 



författa äfven det obetydligaste vältalighetsstycke. 

 Detta var icke lotsad blygsamhet, utan ren me- 

 ning, och är full sanning. Akademien uppsköt 

 ännu någon tid sitt val, och lät genom Sekrete- 

 raren säga mig, att jag orätt uppfattat hennes 

 mening, om jag trodde, att hon i mig ville till- 

 egna sig en författare i vältalighet. Hon hade 

 funnit anledning gilla min behandling af Svenska 

 språket för vetenskapliga skrifter; det var såsom 

 representant af språkets användande för detta än- 

 damål, som hon önskade mig till ledamot. Aka- 

 demiens bifall i detta afseende, som varit föremål 

 för mina alfvarliga bemödanden, var för mig för- 

 mycket tillfredsställande för att söka vidare af- 

 böja den mig tillämnade utmärkelsen. Jag tog 

 inträde i Svenska Akademien d. 20 Dec. 1839, 

 på Akademiens högtidsdag, med en kort och torf- 

 tig Biographie öfver min företrädare, Erke-Bisko- 

 pen v. Rosenstein". Om denna kallelse yttrade 

 sig Berzelh oförställda tankar i bref till en ung- 

 domsvän: "Svenska Akademien har i silt 



sista val intagit mig i stället för dig, oaktadt 

 min oduglighet till skriftställeri i hennes genre 

 var Akademien nogsamt känd." — — 



Öfrige så väl inhemske som utländske Sam- 

 fund h vilka hedrat sig af, att bland sine leda- 

 möter räkna Berzelius, skola icke heller saknas 

 i denna lefnadsteckning, att afsluta den. Andra 

 värdigheter med toma titlar emottog han icke, 

 ulan åtnöjde sig med den rang af Chemiae Pro- 

 fessor han uppbar. Ty de utmärkelser hvarmed 

 han bekläddes, såsom af Konung Carl XIII med 

 adelskap år 1817, af Konung Carl Johan med 

 Friherrligt namn, 1835, äfvensom den mängd 

 och höga orrader af Riddare-Ordnar honom till- 



delades, 



