244 - 



sanna, och vek ej en hårsmån undan för andras 

 autoritet, men erkände på det mest undfallande 

 sätt ett misstag, då skäl och bevis talade emot 

 honom. Varm fosterlandsvän, ordningsälskande 

 så väl i det allmänna som enskilda lifvet, delade 

 Berzelius aldrig de politiska hugskott, som mer 

 än en gång under hans lifstid framkallat föga 

 båtande omlivälfningar i samhällsskicket. Likaså 

 liberal och reformsökande han var för allt det 

 gagneliga, som vetenskaper och bildning kunde 

 åstadkomma till folkets välstånd, lika conservativ 

 förblef han för bibehållande af bestämda propor- 

 tioner i staten som i naturen. Berzelius var icke 

 talare, h vilket store tänkare i vetenskapliga äm- 

 nen sällan äro. Man har derföre saknat hans röst 

 vid offentliga tillfällen, hvarest effektsökande män 

 ofta nog uppträda att säga, hvad hvar och en 

 kan säga sig sjelf. 



Den teckning af Berzelii personlighet och 

 skapljnne som här blifvit framställd, torde be- 

 höfva en belysning öfver de förhållanden, som 

 gifvit riktning deråt. Hans ungdoms torftighet 

 och strider hafva utstakat grunddragen dertill. 

 När Berzelius trädde ut ur Upsalalifvet och in i 

 det Stockholmska var han redan väpnad mot de 

 frestelser, som der vålla mången ung mans fall. 

 Naturen af hans arbetsamhet, laborationer och 

 analys, icke blott i degeln och retorten, men i 

 hans samtids upptäckter och skrifter, hade för 

 honom gjort hemmet kärt, med ett slags lärd 

 huslighet. Han medförde smaken dertill uti all- 

 männa lifvet; och der han fick inträde i någon 

 familjkrets som svarade deremot, der stannade 

 han lika gerna som han gerna emottogs. Det är 

 en skyldighet mot Berzelii minne, att låta hans 

 tacksamhet få tala derom. Han glömde aldrig, 



